ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року	Львів	Справа № 140/10304/21 пров. № А/857/681/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Кухтея Р.В., Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Волинського окружного адміністративного суду  від 03 грудня 2021 року у справі № 140/10304/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції –Андрусенко О.О., час ухвалення рішення – 03.12.2021 року, місце ухвалення рішення – м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення – не зазначено,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі – ГУ НП у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій та рішення Головного управління Національної поліції у Волинській області стосовно відмови виплатити невиплачені за лютий та березень 2021 додаткові види грошового забезпечення поліцейського, а саме: за таємність 20%, специфічні умови проходження служби 100 %, премія щомісячна 43.878 %, які позивач отримувала до незаконного звільнення та за квітень 2021 за таємність 20%; зобов`язання нарахувати та виплатити невиплачені за лютий та березень 2021 додаткові види грошового забезпечення поліцейського, а саме: за таємність 20%, специфічні умови проходження служби 100 % , премія щомісячна 43.878 %, які позивач отримувала до незаконного звільнення з урахуванням виплачених сум та за таємність 20% у квітні 2021; визнання протиправними дій та рішення щодо несвоєчасного нарахування та виплати у повному обсязі додаткових видів грошового забезпечення поліцейського, а саме: за таємність 20%, специфічні умови проходження служби 100 % , премія щомісячна 43.878 %, які позивач отримувала до незаконного звільнення; стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.04.2021 по день постановлення судом рішення з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 у справі №140/6869/20 наказом ГУ НП у Волинській області № 38 о/с від 05.02.2021 скасовано наказ ГУНП по о/с № 124 о/с від 13.04.2020 в частині звільнення позивача з посади заступника начальника ГУНП та поновлено її  на посаді з 14.04.2020, тобто з часу звільнення. Однак, як стверджує позивач, при поновленні на посаді їй за лютий та березень 2021 фактично не були встановлені та не виплачувалися додаткові види грошового забезпечення, які вона отримувала до звільнення, зокрема: надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 100%, щомісячна премія 43.878 %, за таємність 20 %, а була встановлена та виплачена надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції - 1% та щомісячна премія -1 %, а надбавка за проходження служби в умовах режимних обмежень взагалі не нарахована.  Позивач вказує, що вона була поновлена на посаді, яку займала до звільнення, а саме заступник начальника ГУНП, звання мала теж саме що до звільнення - полковник поліції, специфіка умов проходження служби її не змінилася, на неї покладалися ті самі обов`язки та повноваження, такої самої складності та важливості, що і до незаконного звільнення. Ці обставини підтверджуються також тим, що після поновлення позивача на посаді у квітні 2021 її грошове забезпечення ГУНП у Волинській області було виплачено у повному обсязі, за виключенням доплати пов`язаної з режимними обмеженнями, в тому числі надбавка за специфічні умови проходження служби 100 % та щомісячна премія 55.955%. За наведених підстав, позивач вважає незаконним зменшення розмірів таких додаткових видів грошового забезпечення як специфічні умови проходження служби з 100 % до 1 %, премія з 43.878 % до 1 % та взагалі не нарахування надбавки за проходження служби в умовах режимних обмежень у лютому, березні та квітні 2021. Також вказує, що на момент її поновлення на займаній посаді згідно рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду з 05.02.2021 по 30.04.2021 (дата звільнення включно) позивач перебувала на лікарняному, про що керівництво ГУНП у Волинській області було повідомлене належним чином, а саме: письмовим рапортом, відправленим на адресу ГУНП у Волинській області поштовим зв`язком. Відтак вважає зменшення грошового забезпечення у лютому та березні 2021 року під час її перебування на лікарняному неправомірним і таким, що суперечить вимогам Закону та порушує її права. При цьому, нарахування та виплата грошового забезпечення за квітень 2021, за таких же самих обставин (перебування на лікарняному) здійснена у повному обсязі, враховані всі додаткові види грошового забезпечення в повному обсязі, що нараховувалися і виплачувалися до її незаконного звільнення зі служби в поліції, окрім надбавки за проходження служби в умовах режимних обмежень, яка взагалі не нарахована. Оскільки при звільнені зі служби в поліції їй не було проведено всі розрахунки - не виплачена  у повному розмірі заробітна плата, тому позивач вважає, що у неї виникло право на отримання відповідно статті 117 КЗпП середнього заробітку по день фактичного розрахунку, тобто за весь час затримки зазначених виплат. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду  від 03 грудня 2021 року у справі № 140/10304/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає мотиви, аналогічні мотивам позовної заяви та вказує на незаконні дії відповідача. Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 03 грудня 2021 року у справі № 140/10304/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави й для задоволення похідних вимог в частині визнання протиправними дій та рішення відповідача щодо несвоєчасного нарахування та виплати у повному обсязі додаткових видів грошового забезпечення поліцейського та стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 24.09.1993 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ України.
У зв`язку із набранням чинності Закону України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 №580-VIII, з 07.11.2015 ОСОБА_1 прийнята на службу в Національну поліцію України та прийняла Присягу працівника Національної поліції.
26.09.2016 наказом ГУ НП у Волинській області №287 о/с, ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника начальника ГУ НП у Волинській області.
13.04.2020 начальником ГУ НП у Волинській області видано наказ №124 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” (за власним бажанням) з 14.04.2020.
Вказані фактичні обставини встановлені постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 у справі №140/6869/20  за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та в силу приписів частини четвертої  статті 78 КАС України  не доказуються при розгляді цієї справи.
При цьому, як встановлено в ході розгляду даної справи та не заперечується сторонами, позивач до звільнення зі служби згідно наказу від 13.04.2020 №124 о/с отримувала щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію, зокрема надбавку за специфічні умови проходження служби у розмірі 100%, надбавку за службу в умовах режимних обмежень (за таємність) – 20 %, а також премію у розмірі 43.8781%, що також підтверджується розрахунковими листами за січень-квітень 2021.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 у справі №140/6869/20 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Волинській області від 13.04.2020 №124 о/с “По особовому складу” в частині звільнення зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” (за власним бажанням) полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника ГУНП, з 14.04.2020. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ НП у Волинській області з 15.04.2020. Стягнуто з ГУ НП у Волинській області на користь ОСОБА_1 300497,19 грн. грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 15.04.2020 по 04.02.2021.
Наказом ГУ НП у Волинській області від 05.02.2021 №38 о/с “По особовому складу”, виданого на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 у справі №140/6869/20, скасовано наказ ГУ НП “По особовому складу” від 13.04.2020 №124 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника ГУНП та поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ НП з 14.04.2020.
Також судом встановлено, що позивач у період з 05.02.2021 по 30.04.2021 перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідними листками непрацездатності серії АДФ №237080, серії АДФ №237673, що видані КП “Луцький центр первинної медичної допомоги”, та довідкою Державної установи “Територіальне медичне об`єднання МВС України по Волинській області” про тимчасову непрацездатність №237.
При цьому, наказом ГУ НП у Волинській області від 22.02.2021 №52 о/с “Про виплату грошового забезпечення та заробітної плати” заступнику начальника ГУ НП ОСОБА_1 встановлено з 05.02.2021 надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 1% (додаток №1 до вказаного наказу), а також премію за лютий 2021 у розмірі 1% (додаток №2 до вказаного наказу). Згідно наказу від 23.03.2021 №88 о/с позивачу встановлено премію за березень 2021 у розмірі 1% (додаток №2 до вказаного наказу). Позивачу виплату таких видів грошового забезпечення проведено згідно вищезазначених наказів, тобто у розмірі 1 %, про що свідчать розрахункові листи за лютий, березень 2021.
Крім того, як слідує з листа ГУ НП у Волинській області від 01.07.2021 №996/05/29-2021, відповідно до наказу від 26.04.2021 №124 о/с позивачу з 01.04.2021 була встановлена надбавка за специфічні умови проходження служби у розмірі 100% та премія за квітень 2021 у розмірі 55,955%, що також підтверджується розрахунковим листом за квітень 2021 та не є спірним.
Наказом ГУ НП у Волинській області від 28.04.2021 №128 о/с “По особовому складу”, полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 30.04.2021.
Вважаючи незаконним зменшення грошового забезпечення у лютому та березні 2021 під час її перебування на лікарняному, позивач 05.06.2021 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити невиплачені суми додаткових видів грошового забезпечення у розмірі, який вона отримувала до звільнення відповідно до наказу ГУ НП у Волинській області від 13.04.2020 №124 о/с.
Листом від 01.07.2021 №996/05/29-2021 ГУ НП у Волинській області, посилаючись на пункт 3 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення  поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, повідомило позивача про те, що будь-яких документів, що засвідчують її тимчасову непрацездатність до ГУ НП у Волинській області не надходило, тому підстави для перерахунку грошового забезпечення за лютий-квітень 2021 на даний час відсутні. У той же час роз`яснено, що у разі надання позивачем документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, ГУ НП у Волинській області буде переглянуто виплату грошового забезпечення за такий період.
09.07.2021 позивач направила відповідачу лист, до якого долучила листки непрацездатності серії АДФ №237080, серії АДФ №237673, що видані КП “Луцький центр первинної медичної допомоги”, та довідку Державної установи “Територіальне медичне об`єднання МВС України по Волинській області” про тимчасову непрацездатність №237, для врахування та проведення належної виплати грошового забезпечення за лютий-березень 2021.
Однак листом від 06.08.2021 №1209/04/29-2021 ГУ НП у Волинській області повідомило ОСОБА_1 , що при нарахуванні грошового забезпечення за лютий, березень та квітень 2021 під час перебування позивача на лікуванні зберігалася виплата щомісячних видів грошового забезпечення та премії за поточний місяць, зокрема за лютий 2021 – установлених з 5 лютого поточного року, а тому відсутні підстави для перегляду нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за лютий-квітень 2021.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби в органах поліції, з виплатою грошового забезпечення поліцейських регулюються  Законом України “Про Національну поліцію”,  постановою Кабінету Міністрів України  від 11.11.2015  № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції”  (далі -  Постанова № 988),  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260  “Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання”  (далі - Порядок №     260).
Відповідно до положень частини 10 статті 62 Закону України    “Про Національну поліцію” поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства; захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом.
Відповідно до частин 1, 2  статті 94 Закону України    “Про Національну поліцію”  поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення  визначає Міністр внутрішніх справ України.
Пунктом 1   Постанови №988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право установлювати, зокрема надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, а також здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби (підпункти 1, 2 пункту 4 Постанови № 988).
Пунктом 2 Постанови № 988 установлено, що порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Згідно із пунктами 3, 4 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади (зарахованих у розпорядження) в Національній поліції, та здобувачам ЗВО.
За приписами пунктів 6, 7, 8 розділу І Порядку №260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. За час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується.
У свою чергу, пунктом 4 розділу ІІ Порядку №260 надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейським виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.
Установлення та виплата зазначеної надбавки Голові Національної поліції України та заступникам Голови здійснюється в розмірі, визначеному в дозволі Міністра внутрішніх справ України, а керівникам органів поліції - у розмірі, установленому наказом Голови Національної поліції України.
Розмір надбавки встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проєктів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання (за винятком Голови, його заступників, керівників органу поліції та їх заступників, керівників структурних підрозділів, що безпосередньо підпорядковуються керівникові органу) заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським та оголошується наказом по особовому складу.
Виплата надбавки проводиться на підставі наказу про її встановлення з дня, зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу.
Поліцейським, які отримують підвищені посадові оклади, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів.
У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів службової діяльності розмір установленої раніше надбавки за мотивованим поданням керівництва органу поліції може бути зменшено або надбавку взагалі скасовано, про що оголошується наказом.
Отже, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проєктів нормативно-правових актів тощо), а виплата проводиться на підставі наказу про її встановлення. 
Також пунктом 12 розділу ІІ Порядку № 260 передбачено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.
У місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Рішення керівників органів поліції про преміювання оформлюється наказом, який видається до 25 числа кожного місяця, згідно із затвердженим положенням про преміювання та на підставі списків керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції. Рішення керівників органів поліції про преміювання заступників керівника органу поліції, керівників структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів здійснюється на підставі наказу.
Залежно від виконання показників преміювання (у тому числі успішного виконання службових обов`язків, допущення проступків, застосування до поліцейських дисциплінарного стягнення в установленому законодавством порядку), які можуть впливати на розмір премії, до наказу про преміювання за відповідний місяць можуть уноситися відповідні зміни та проводитися перерахунок премії на підставі мотивованого рапорта (звернення) керівника.
Нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
Виплата премії проводиться щомісяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Преміювання Голови Національної поліції України та його заступників здійснюється в розмірах, визначених у дозволі Міністра внутрішніх справ України, а керівників органів поліції - у розмірі, установленому наказом Голови Національної поліції України.
Отже, з системного аналізу зазначених норм слідує, що питання щодо преміювання поліцейських віднесено до виключної компетенції керівника органу поліції; розмір премії встановлюється за рішенням керівника відповідно до затверджених ним положень; виплата премії здійснюється за наказом керівника органу поліції, який видається до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, та відповідно до, в тому числі, особистого внеску поліцейського в загальні результати служби; премія виплачується в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення. При цьому, законодавством не визначено фіксований розмір премії, який має встановлюватися щомісяця. Розмір премії поліцейським затверджується керівником відповідним наказом, що є його дискреційним повноваженням.
Також у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №805/1182/17-а викладено правову позицію, згідно якої встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
В свою чергу, наказом ГУ НП у Волинській області від 22.02.2021 №52 о/с “Про виплату грошового забезпечення та заробітної плати” заступнику начальника ГУ НП ОСОБА_1 встановлено з 05.02.2021 надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 1%, а також премію за лютий 2021 у розмірі 1%. Виплату зазначених вище видів грошового забезпечення позивачу саме у спірний період проведено у розмірі 1 %, тобто у відповідності до наказу, про що свідчать розрахункові листи за лютий, березень 2021. Даний наказ є чинним та ніким не оспорювався, а тому доводи позивача про те, що за лютий та березень 2021 за нею зберігалося право на виплату грошового забезпечення, яке вона отримувала до звільнення згідно наказу від  13.04.2020 №124 о/с, зокрема надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 100%, щомісячна премія 43.878 %, апеляційний суд вважає безпідставними.
Правовідносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює  Закон України “Про державну таємницю” від 21.01.1994 №3855-XII  (далі - Закон №3855-ХІІ).
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Закону №3855-ХІІ  залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності “особливої важливості”, “цілком таємно” та “таємно”; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності “цілком таємно” та “таємно”; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності “таємно”.
Допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.
За приписами частини  статті 26 Закону №3855-ХІІ  скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених  статтею 23  цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.
За змістом  статті 30 Закону №3855-ХІІ  у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень,  види, розміри та порядок надання  якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 7  розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах, та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що  становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах,)), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “особливої важливості”, - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “цілком таємно”, - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “таємно”, - 10 відсотків.
Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським, погоджених з режимно-секретним органом, за умови надання допуску таким поліцейським та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.
Установлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень заступникам керівника органу (міжрегіонального органу) поліції або керівникам структурних підрозділів, що безпосередньо підпорядковуються керівникові органу, здійснюється за його наказом підготовленим режимно-секретним органом, за умови надання зазначеним категоріям поліцейських допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю, у межах обсягів асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.
Виплата надбавки за службу в умовах режимних обмежень припиняється з дня: звільнення з посади, за якою вона була встановлена; припинення доступу до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці; закінчення науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт.
Припинення виплати встановленої раніше надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється на підставі відповідного наказу керівника органу поліції.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що надбавка за службу в умовах режимних обмежень має бути встановлена поліцейському, якому надано відповідний допуск, з дня призначення його на посаду, яка включена до номенклатури посад, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, та якому при цьому надано доступ до державної таємниці.
Як підтверджено матеріалами справи, що у зв`язку із звільненням позивача зі служби в поліції відповідно до наказу від 13.04.2020 №124 о/с, на підставі наданих Управлінням СБУ у Волинській області допусків, ГУ НП у Волинській області видано наказ від 27.04.2020 №35/д, відповідно до якого полковнику поліції ОСОБА_1 , яка звільнена з посади заступника начальника ГУ НП у Волинській області, припинено доступ до інформації (для роботи з інформацією, що має ступінь секретності “Особливої важливості”, “Цілком таємно”, “Таємно”).
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач в період з 05.02.2021 по 30.04.2021 перебувала на лікарняному, доступ до інформації (для роботи з інформацією, що має ступінь секретності “Особливої важливості”, “Цілком таємно”, “Таємно” при поновленні її на посаді заступника начальника ГУ НП у Волинській області відповідно до наказу від 05.02.2021 №38 о/с наданий не був, у зв`язку із чим у начальника ГУНП в області були відсутні підстави для видання наказу про встановлення їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 03 грудня 2021 року у справі № 140/10304/21  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 21.04.2022 року