ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          31 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/2296/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

          головуючого судді     Панченко О.М. (доповідач),
          суддів:                      Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,      

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Антар-Декорт" 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року (м. Кропивницький, суддя Черниш О.А.) у справі № 340/2296/21 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Антар-Декорт"  
до Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки     
про визнання протиправною та скасування постанови, - 

встановив:

14 травня 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Кіровоградська область) № 216908 від 09.02.2021 про застосування щодо ТОВ "Антар-Декорт" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 гривень.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що посадові особи відповідача, приймаючи оскаржену постанову, діяли неправомірно та всупереч чинному законодавству, оскільки перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм заборонено та видача відповідного дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових не передбачена.
Крім того, до позивача вже застосовано відповідальність у вигляді плати за проїзд відповідно до розрахунку плати за проїзд № б/н в розмірі 213,03 евро. До таких висновків прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29 січня 2020 року у справі № 814/1460/16.
Також судом першої інстанції прийнято до уваги на порушення посадовими особами Укртрансбезпеки пункту 16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567) та пункту 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).
Так, водієві ТОВ "Антар-Декорт" не було надано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Довідка № 036766 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.02.2021, копія якої була додана відповідачем до відзиву на позовну заяву, була підписана тільки посадовою особою Укртрансбезпеки В. Гринчук. Підпис оператора вагового комплексу на Довідці відсутній. Тобто габаритно-ваговий контроль проводився однією посадовою особою Укртрансбезпеки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671 «Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» виключено пункт 19 Порядку № 879, яким передбачалася вимога щодо необхідності наявності Методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Мінекономрозвитку, якою під час проведення такого контролю повинні керуватися Укртрансбезпека або її територіальні органи. Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що вимога відносно визначення за допомогою вимірювального (зважувального обладнання) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, які проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, наявна в підпункті 2 пункту 2 Порядку № 879.
На даний час єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08. Проте, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (тобто з сипучим вантажем).
До відзиву відповідачем додано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 40 М 059049 20, видане 20.05.2020 ДП «Київоблстандартметрологія», на ваги автомобільні електронні AR-WIM, заводський №0011094, виробник фірма «ESIT», Туреччина. Вказаний документ судом першої інстанції визнано достатнім доказом та таким, що повністю спростовує доводи позивача щодо невідповідності даних габаритно-вагового контролю. Однак, судом першої інстанції не враховано, що згідно акта № 253818 від 10.02.2021, акта № 026421 від 10.02.2021, довідки №036766 від 10.02.2021, копії яких були додані відповідачем до відзиву, неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, заводського або серійного номеру, яке було використане працівниками Укртрансбезпеки при проведенні габаритно-вагового контролю.
Документом, в якому зазначено номер ваг, дата, час та місце проведення зважування є талон про зважування, який видається водію. Однак, водієві ТОВ "Антар-Декорт" жодного документа щодо результатів здійснення габаритно-вагового контролю не надавалося, на адресу ТОВ "Антар-Декорт" не надсилалося.
Таким чином, копія зазначеного свідоцтва не є доказом того, що саме на вагах, зазначених в свідоцтві, 10.02.2021 здійснювалося зважування транспортного засобу позивача.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.
До апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником транспортних засобів: спеціалізованого тягача марки Scania д.н.з. НОМЕР_1 , загального напівпричепу марки Chereau CD-382G д.н.з      НОМЕР_2 , які він використовує у господарській діяльності (а.с. 47).
10.02.2021 посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортних засобів, автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів на автомобільній дорозі М-05 "Київ - Одеса" щодо дотримання ними вимог чинного автотранспортного законодавства України. 
У ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного составу: спеціалізованого тягача марки Scania д.н.з. НОМЕР_1 та загального напівпричепу марки Chereau CD-382G, д.н.з НОМЕР_2 . Транспортним засобом керував водій ОСОБА_1 , здійснюючи на підставі ТТН №403 від 10.02.2021 перевезення вантажу (насіння кукурудзи), за маршрутом: с. Голованівськ Кіровоградської області - м. Чорноморськ (а.с. 7).
За наслідками зважування транспортного засобу складено довідку №036766 від 10.02.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №026421 від 10.02.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, згідно з якими встановлено перевищення вагових обмежень: замість нормативно допустимого осьового навантаження на одиночну вісь 11 тон - фактичне навантаження становило 13,04 тон (а.с. 42, 43).
На підставі цих документів сформовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №026421 від 10.02.2021, яким позивачу нараховано до сплати 213,03 євро (а.с. 44).
За результатами перевірки також складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №2553818 від 10.02.2021, яким зафіксовано порушення, передбачене абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 41). Від підписання цього акту водій ОСОБА_1 відмовився.
Вказані матеріали рейдової перевірки були направлені для розгляду до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.
Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт було призначено на 06.04.2021, про що позивача повідомлено листом від 19.03.2021, який він отримав 23.03.2021 (а.с. 40, 48, 49).
06.04.2021 заступник начальника Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виніс постанову №216908 від 09.02.2021, якою на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до ТОВ "Антар-Декорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17 000 грн. Постанова набрала законної сили в день її винесення - 06.04.2021 (а.с. 6).
Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки: позивачем у ході судового розгляду не спростовано виявлений органом державного контролю факт перевезення 10.02.2021 ним як автомобільним перевізником вантажів транспортним составом з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм; відповідачем доведено правомірність спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №216908 від 09.02.2021, винесеної 06.04.2021; допущення описки щодо зазначення правильної дати цієї постанови не є підставою для скасування спірної постанови у судовому порядку та не звільняє позивача від відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарського штрафу, оскільки факт допущеного порушення позивачем правил здійснення господарської діяльності у суді не спростовано.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац п`ятнадцятий частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - Положення).
Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення).
Згідно пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пунктом 3 Правил № 30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Виходячи з аналізу вказаних норм, можна дійти висновку, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2006 р. №1567 (далі за текстом Порядок №1567).
Пунктом 3 Порядку №1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Згідно з абз.3 п.4 Порядку №1567 рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).
Так, постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункт 15 Порядку № 879).
Згідно пункту 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Також за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (пункт 20 Порядку № 879).
Відповідно до абз.1, 2 п.16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.
Згідно талону зважування від 10.02.2021 (а.с.45) осьове навантаження транспортного составу - двовісного вантажного тягача  з трьохвісним напівпричепом склало 8, 9 т - на першу вість, 13,04 т - на другу вісь, 6,74 т - на третю вісь, 5,86 т - на четверту вісь, 5,62 т - на п`яту вісь, а повна фактична маса транспортного составу склала 39,35 т (а.с. 45). Навантаження на другу одиничну вісь транспортного составу на час перевірки перевищувало нормативно допустимий параметр осьового навантаження в 11 т, установлений п.22.5 Правил дорожнього руху, на 2,04 т, тобто більше 10 %.
Ці обставини також підтверджуються довідкою №036766 від 10.02.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом №026421 від 10.02.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунком плати за проїзд до цього акту, актом № 253818 від 10.07.2021 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Доводи скаржника про те, що довідка про здійснення габаритно-вагового контролю від 10.02.2021 № 036766 складена та підписана посадовою особою, що проводила габаритно-ваговий контроль, але в них відсутній підпис оператора вагового комплексу, а також щодо не надання документів водію колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені доводи не спростовують встановлені в ході перевірки та відображені в акті № 253818 від 10.02.2021 обставини щодо порушення позивачем вимог статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пункту 22.5 Правил дорожнього руху.
Щодо відсутності методики вимірювань поосьових навантажень вантажних транспортних засобів з сипучим вантажем, колегія суддів зазначає, що у постановах від 02.08.2018 у справі №820/1420/17 та від 03.07.2019 у справі №819/1381/16 Верховний Суд дійшов висновку про те, що відсутність затвердженої методики визначення фактичної маси та навантаження на осі не може бути підставою для скасування законної по суті постанови, винесеної посадовими особами Укртрансбезпеки, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо не зазначення відповідачем характеристик зважувального обладнання, колегія суддів зазначає, що спірну постанову від 09.02.2021 № 216908 прийнято на підставі акта № 253818 від 10.02.2021. Зазначення в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом характеристик зважувального обладнання Порядком № 1567 не передбачено.
Згідно талону зважування від 10.02.2021 зважування транспортного засобу здійснювалося у пункті зважування «Дачне».
Будь-яких доказів щодо невідповідності зазначеного пункту зважування вимогам до контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю згідно Порядку № 879 та наказу Міністерства інфраструктури України 28.07.2016 № 255 «Про затвердження Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування» позивач суду не надав.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи те, що позивачем було допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу, та перевезення такого вантажу було здійснено без дозвільного документу, обов`язковість якого передбачена ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", Правилами №30, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність спірної постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антар-Декорт" залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 340/2296/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
          Головуючий суддя                                                                      О.М. Панченко 

          Суддя                                                                                          С.М. Іванов 

          Суддя                                                                                          В.Є. Чередниченко