П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1077/22-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В. О.   
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
02 червня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
18.02.2022 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний  позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позивач) до Міністерства юстиції України (відповідач) з такими позовними вимогами:
1) скасувати Наказ від 31.12.2021 за №4536/7 Міністерства юстиції України про відмову у задоволені скарги від 05.04.2021 у порядку статті 37 Закону № 1952-IV;
2 ) зобов`язати Міністерство юстиції України прийняти рішення на користь позивача про скасування усіх рішень про державну реєстрацію індивідуальних актів, занесених до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень по самочинним спорудам у домоволодінні АДРЕСА_1 :
- рішення від 15.03.2011 про державну реєстрацію прав з присвоєнням реєстраційного номеру 928695 реєстратором ЧКОБТІ;
- рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.04.2011 року № 259/7;
- свідоцтво про право власності від 04.05.2011 серія НОМЕР_1 ;
- рішення від 01.06.2011 про державну реєстрацію прав з присвоєнням реєстраційного номеру 9286950;
- п.5.2 розділу 5 рішення від 08.11.2019 №1975 Чернівецької міської ради 73 сесії VII скликання.
3) зобов`язати Міністерство юстиції України вжити заходів щодо негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, по матеріалам скарги до Міністерство юстиції України від 05.04.2021 у порядку статті 37 Закону № 1952-ІV.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року  позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, повернуто позивачам на підставі  ст.169 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу першої інстанції, повернути позовну заяву на повторний розгляд до суду першої інстанції. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ухвалою суду від 23.02.2022 вказаний адміністративний позов залишено без руху, встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дня отримання копії ухвали.
Для усунення недоліків позовної заяви запропоновано кожному з позивачів надати суду належні та допустимі докази сплати судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення їх від сплати судового збору відповідно до закону.
11.03.2022, в порядку усунення недоліків позовної заяви, від позивачів надійшли письмові пояснення підстав неможливості сплати судового збору відповідно до закону.
Ухвалою суду від 16.03.2022 відмовлено позивачам у задоволенні клопотання від 11.03.2022 про звільнення їх від сплати судового збору, наданого на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 23.02.2022. Продовжено позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали, на п`ять днів, з дня отримання копії ухвали.
29.03.2022, в порядку усунення недоліків позовної заяви, від позивачів надійшли письмові пояснення підстав неможливості сплати судового збору відповідно до закону. Так, в обґрунтування неможливості сапати судового збору, позивачі зазначили, що розмір судового збору у чотири рази перевищує 5 відсотків розміру річного доходу кожного позивача за попередній календарний рік.
Ухвалою суду від 31.03.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивачів від 29.03.2022 про звільнення їх від сплати судового збору, наданого на виконання ухвали суду від 16.03.2022.
Зменшено позивачам розмір належних до оплати судових витрат до суми 484,00 грн. Повідомлено позивачів, що для усунення недоліків позовної заяви запропонувати кожному з позивачів у п`ятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, надати суду належні та допустимі докази сплати судового збору на суму 484,00 грн.
11.04.2022, в порядку усунення недоліків позовної заяви, від позивачів надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування поданого клопотання позивачі зазначили, що якщо кожен із позивачів сплатить судовий збір у розмірі 484,00 грн, то у суді апеляційної інстанції судовий збір буде складати 150% від розміру суми 484,00 грн та буде становити 721,00 грн, а у суді касаційної інстанції судовий збір буде складати 200% від розміру суми 484,00 грн та буде становити 968,00 грн.
Сума судового збору в розмірі 2173,00 грн для ОСОБА_2 буде становити 9,96%, що перевищує 5% розміру річного доходу ОСОБА_2 за попередній календарний рік у два рази. Сума судового збору розміром 2173,00 грн для ОСОБА_1 буде становити 8,29%, що перевищує 5% розміру річного доходу позивача ОСОБА_1 за попередній календарний рік у півтора рази.
Підставою для повернення позивачу адміністративного позову також слугувало невиконання позивачем вимог ухвали суду, а саме не усунення зазначених у цій ухвалі недоліків адміністративного позову у встановлений судом строк, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України  є підставою для повернення позовної заяви її заявнику.
Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч.2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 31.03.2022 зменшив суму судового збору за подачу позовної заяви до суду, визначивши її у розмірі 484,00 грн.
Проте, скаржники вважають, що їх майновий стан не дозволяє сплачувати судовий збір навіть у зменшеному судом розмірі.
Аналіз вищезазначених норм чинного процесуального законодавства свідчить про те, що визначені ухвалою суду недоліки позовної заяви повинні бути усунутими позивачем у повному обсязі та у строк, який було встановлено судом, і позовна заява підлягає поверненню, якщо її заявник не усунув недоліки позовної заяви , яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Верховний Суд у постанові від 31 липня 2019 р. у справі № 821/1896/15-а вказав на те, що питання перевірки реальної спроможності заявників фізичних осіб сплатити судовий збір у спорах із суб`єктами владних повноважень набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суди повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними; повинні надати їм належну оцінку та прийняти вмотивоване рішення, враховуючи, зокрема, суть спору, статус особи заявника, обставини, що призвели до неможливості сплатити судовий збір. При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сукупний аналіз положень ст.ст.4,5,46,47,77,160 КАС України дає можливість зробити висновок про те, що позивач у адміністративній справі це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, і як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права та виконувати свої процесуальні обов`язки, при цьому одним з визначальних процесуальних обов`язків позивача є звернення до суду з позовною заявою, яка оформлена відповідно до вимог чинного процесуального законодавства.
Щодо доводів скаржників про обмеження їх конституційного права на доступ до суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відмова в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору,  жодним чином не заперечує гарантованого Конституцією України права на судовий захист.
Суд, згідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України у своїй діяльності керується виключно чинним законодавством України. Так, Конституція Україна забезпечує право особи на судовий захист, разом з тим, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує процедуру судового розгляду справ від моменту подання позову (або скарги) до особливостей виконання судових рішень, та зокрема, визначає вимоги до поданого позову та/або скарги.
Закон України «Про судовий збір» визначає порядок сплати судового збори, встановлює розміри ставок судового збору та визначає підстави для звільнення від сплати збору. Таким чином, перевіряючи подану заяву на відповідність вимогам КАС України, зокрема в частині сплати судового збору, розглядаючи наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, та задовольняючи або відмовляючи в задоволенні такого клопотання суд, не перешкоджає особі реалізувати її право на судовий захист, а лише контролює дотримання особами вимог законодавства щодо порядку звернення до суду.
Отже враховуючи вищенаведені фактичні обставини, колегія суддів вважає, що позивачі у встановлений ухвалою суду першої інстанції строк зазначені у цій ухвалі недоліки адміністративного позову не були усунуті, а відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України саме такі обставини є однією з підстав для повернення позовної заяви позивачам, тому судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про наявність підстав для повернення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Боровицький О. А.