Справа № 348/1314/21 
Провадження № 22-ц/4808/779/22 
Головуючий у 1 інстанції Матолич В. В. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого   Максюти, І.О.,
суддів:      Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
    
розглянувши у по порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Акцент - Банк" на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Матолич В.В. 05 травня 2022 року у м. Надвірна Івано-Франківської області, у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент - Банк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
                                                        в с т а н о в и в:
У червні 2021 АТ "Акцент - Банк" подано позов  до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 травня 2016  ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою укладання кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. 
На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на сайті, складає між ним та банком кредитний договір. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору. Стверджує, що відповідно до умов цього договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором. 
Позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, внаслідок чого станом на 08 квітня 2021 утворилася заборгованість у розмірі 58796,61 грн, з яких: 41747,27 грн - заборгованість за кредитом, 17049,34 грн - заборгованість за відсотками.
Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договору в розмірі 58796,61 гривень та судові витрати (а.с.1-3).
           Рішенням Надвірнянського районного від 05 травня 2022 року  позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором (б/н) від 03.05.2018 року в розмірі 4000 грн за тілом кредиту та судовий збір в розмірі 2270 грн (а.с.154-155).
Не погоджуючись з рішенням суду представник Акціонерного товариства «Акцент-
Банк» Омельченко Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про  скасування 
оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги  АТ «Акцент-Банк»  в повному обсязі. 
Вказує, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них,викладеними на сайті Банку.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором Оферти.
Банком, станом на момент укладення договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всі необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч.2 ст.638,ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією та сплата періодичних платежів.
Своїм підписом позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ №168 від 10.05.2007 року, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору.
Щодо відмови у стягненні відсотків, то у будь-якому випадку суд повинен був стягнути відсотки у розмірі облікової ставки НБУ як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України.
Просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.154-155).
Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу.
Вказує, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Щодо суми коштів, стягнутої судом, то тілом кредиту є та сума коштів, на яку оформляється кредит, тобто та сума коштів, які фактично отримує боржник за умовами договору. У даному випадку це кредитний ліміт, встановлений позивачем відповідачу , з яким останній був ознайомлений та в межах якого здійснювалося зняття коштів позичальником.
Первинний розмір кредитного ліміту, який було встановлено відповідачу це 4000 грн. Про збільшення кредитного ліміту відповідач був повідомлений, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями представника позивача.
Під час розгляду справи судом встановлено, що нараховані відсотки та інші супутні платежі за кредитом за відсутності коштів для їх погашення на карті позивач списував за рахунок тіла кредиту і з метою проведення договірного списання коштів на свою користь підвищував кредитний ліміт відповідачу.  Однак, кредитний ліміт – це тіло кредиту, тобто кошти, які повинен отримати сам позичальник.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні   справи.
За  змістом  пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про  відхилення   апеляційної скарги з таких підстав. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач 17 травня 2016 надав банку свої персональні дані. Крім цього у анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування,основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами примірник договору про надання банківських послуг згідний отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.а.bank.com.ua. Він зобов"язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті A-Банку www.а.bank.com.ua (а.с.8,зворот).
Відповідно до Статуту АТ «Акцент-банк» (нова редакція) рішенням загальних зборів учасників від 25.04.2018 року змінено найменування з Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» на Акціонерне товариство «Акцент-банк». АТ «Акцент-банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Акцент-банк» (а.с.18-20).
Згідно п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт дає свою згоду,що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах,передбачених цим Договором.
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 17.05.2016 № б/н, який долучений позивачем до позовної заяви станом на 08.04.2021 заборгованість відповідача складається з заборгованості за тілом кредиту 41747, 27 гривень, 17049,34 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом і становить 58796,61 гривень (а.с.6-8).
Відповідно до довідки за лімітами відповідачу було встановлено кредитні ліміти за кредитним договором б/н внутрішньобанківський референс №SAMABWFC00000453168 від 17.05.2017 за період з 17.05.2016 по 30.08.2021:
17 травня 2016 - 0,00 гривень, 16 серпня 2016 - 4000,00 гривень, 15 листопада 2016 -8000,00 гривень, 24 листопада 2016 – 13 000,00 гривень, 28 листопада 2016 -15000,00 гривень, 21 вересня 2017 - 20000,00 гривень, 10 липня 2019 -24000,00 гривень, 06 вересня 2019 - 39000,00 гривень, 17 січня 2020 -54000,00 гривень, 28 вересня 2020 -41 747,27 гривень, 20 липня 2021-0,00 гривень (а.с.56).
З моменту укладення договору відповідачу видано дві кредитні картки, строк дії останньої до лютого 2021 року, що стверджується довідкою про видачу кредитної картки відповідачу.
Згідно з випискою за договором від 17.05.2016 № б/н за період з 17.05.2016 по 30.08.2021 у відповідача виникла заборгованість, відповідач здійснював зняття готівки та розрахунок картою та вносив кошти на картковий рахунок, однак, його розрахунки не перевищували кредитного ліміту, який був початково встановлений на карту у розмірі 4000,00 гривень.
З фотоматеріалів, які долучено позивачем до матеріалів справи, місцевим судом встановлено відповідач особисто отримував банківську карту (а.с.54-55).
На підтвердження позовних вимог долучено витяг з Умов та надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" та витяг з Умов та надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" Тарифи користування кредитною карткою "Універсальна GOLD", з яких встановлено, що підпису про ознайомлення відповідача немає (а.с.14).
Задовольняючи частково позов АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції, встановивши, що про збільшення кредитного ліміту відповідач не був повідомлений,  а нараховані відсотки та інші супутні платежі за кредитом за відсутності коштів для їх погашення на карті позивач списував за рахунок тіла кредиту і з метою проведення договірного списання коштів на свою користь підвищував кредитний ліміт відповідачу, виходячи з недоведеності факту  ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягнувши  з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 гривень, 
З таким висновком суду першої інстанції  погоджується апеляційний суд огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, окрім заборгованості за тілом кредиту, стягнути також заборгованість по процентах, нарахованих банком за ставкою, визначеною позивачем.
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався також на витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.
Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання анкети-заяви (а.с.14). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19).
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд  правильно врахував зазначену позицію Великої Палати Верховного Суду та обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог АТ «А-Банк» про стягнення з відповідача заявлених сум у повному обсязі, оскільки позивач не надав доказів щодо обґрунтованості їх нарахування.
Із розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач періодично допускав порушення умов договору не сплачуючи у повному обсязі кошти, заборгованість за кредитом після останнього погашення у повному обсязі розпочала утворюватися з 01.01.2017 р., тому у позивача не було підстав збільшувати кредитний ліміт, тим більше, без повідомлення відповідача.
Доводи апелянта про те, що суд повинен самостійно обчислити проценти відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки така вимога позивачем не була заявлена у позовній заяві.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в  касаційному  порядку   оскарженню не  підлягає, крім випадків,  передбачених п. 2  ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                 п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення. 
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2022 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної  сили з  дня її підписання і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 25 серпня 2022 року.

Судді:                                                          І.О. Максюта
                                                                    Л.В. Василишин
                                                                    В.Д. Фединяк