Справа № 728/385/22 	Головуючий у 1 інстанції Роздайбіда О. В. 	
Провадження № 33/4823/226/22 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шелудька Є.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Шелудька Є.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 червня 2022 року,
  
                                       У С Т А Н О В И В :

Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 травня 2022 року о 22 год 55 хв. ОСОБА_1 в м. Батурин Чернігівської області по вул. Семидесятих дивізій, 33 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд в паркан будинку № 33 по вул. Семидесятої дивізії, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Крім того, 02 травня 2022 року о 22 год 55 хв. ОСОБА_1 в м. Батурин Чернігівської області по вул. Семидесятої дивізії, 33, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «Драгер» , результат огляду становить 2, 08 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Шелудько Є.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що події викладені в протоколах про адміністративні правопорушення не відповідають дійсним обставинам, поясненням свідків.
Вказував, що місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги пояснення ОСОБА_1 , свідків та потерпілого в судовому засіданні, які повідомляли, що за кермом перебувала інша особа, а не ОСОБА_1 , тобто останній не являється суб`єктом притягнення у даному провадженні.
Захисник зазначає, відеозапис не може слугувати доказом вини ОСОБА_1 , оскільки згідно нього останній внаслідок перебування у стані алкогольного сп`яніння не в повній мірі розумів фактичні обставини справи.
Крім того, апелянт вважає, що поза увагою суду залишилися розбіжності, щодо часу проходження освідування зафіксованого на відеозаписі та  роздруківці відповідного чеку фактичного освідування.
Вказує, що  за відсутності акту огляду в матеріалах справи, який не складався  поліцейськими, вказує на наявність порушення з їх боку під час проведення освідування водія та відсутність доказів того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом саме у стані алкогольного сп`яніння.
Також, на переконання апелянта відсутність доказів керування транспортним засобом підтверджується і тим, що ніхто від його керування не відсторонювався.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Протоколами про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та наїзд в паркан будинку № 33 по вул. Семидесятих дивізій, що спричинило пошкодження транспортного засобу, що є порушенням вимог п.12.1 ПДР України. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. 
Твердження апелянта про неналежно проведений огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та результаті спеціального технічного засобу «Драгер», які містять підпис ОСОБА_1 , який зауважень до змісту процесуальних документів не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим  доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу. 
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються даними алкотестера, за результатами якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 2,08%о отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, з результатами освідування останній погодився.
Крім того, згідно дослідженої схеми місця ДТП, на останній графічно зображено місце знаходження транспортного засобу після ДТП та описані пошкодження автомобіля.
Відеозаписом події встановлено, що ОСОБА_1 , пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», за результатами якого наявність алкоголю у останнього становить 2,08%о, отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, з відеозапису вбачається, що від початку відеозапису на протязі всього часу фіксації зауважень на дії працівників поліції він не висловлював, та повідомляв, що він являється водієм, а ДТП сталося внаслідок того що він не справився з керуванням, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівниками поліції був дотриманий. Крім того, ніхто з осіб, які були присутні  на місці події, відповідно до відеозапису не повідомляли, що автомобілем керувала інша особа, а не ОСОБА_1 .
Зафіксовані відеозаписами обставини стосуються вчинених правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд звертає увагу, що відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Відеозаписи стосуються обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушень та оформлення матеріалів протоколів про адміністративне правопорушення.
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи.
Допитаний в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 ,  наполягав, що саме під його керуванням транспортний засіб потрапив у ДТП і він залишив місце події, оскільки потерпілий почав давати ляпаси.  
Показання вказаного свідка апеляційний суд не може взяти до уваги та вважає, що вони, як і показання свідків та потерпілого в судовому засіданні місцевого суду заслуговують на критичну оцінку, оскільки відеозаписом досліджуваних подій не зафіксовано, що хтось із присутніх заперечував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та повідомляв щодо керування автомобілем іншою собою,  хоча не мали причин та перешкод приховувати обставини, за яких сталася ДТП, що ставить під сумнів правдивість їх показань, даних в суді та дає всі підстави вважати, що вказана версія перебігу події була розроблена вже на стадії судового провадження з метою уникнення відповідальності за вчинені правопорушення.
При розгляді справи наведеним доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрнутованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124,ч.1ст.130 КУпАП, доведена повністю.
Оцінюючи доводи апелянта стосовно розбіжності, щодо часу проходження освідування зафіксованого на відеозаписі та роздруківці відповідного чеку фактичного освідування, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вищевказані розбіжності не тягнуть за собою визнання вищевказаного доказу недійсним і не мають істотного значення для вирішення питання щодо вчинення адміністративного правопорушення.
Посилання адвоката на відсутність акту огляду на стан сп`яніння в матеріалах справи колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу та можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення суду за наявності дійсних результатів такого огляду, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що останнім і не заперечувалося. 
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо не відсторонення ОСОБА_1   від керування транспортним засобом то слід відзначити, що не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності. Разом з цим, слід враховувати, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 потрапив у ДТП та був пошкоджений.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Статтею ст.124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого  правопорушення, особи порушника, ступені його вини. 
З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Шелудька Є.В.  - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко