ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" травня 2022 р.           Справа№ 910/9343/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Барсук  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Руденко  М.А. 

при секретарі:          Овчинніковій Я.Д.

За участю представників сторін:
від позивача: Малєєва О.М.;
від відповідача: не з`явився; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 року (повний текст складено 11.11.2021) 
у справі №910/9343/21 (суддя Усатенко І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джорджиа"
до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"
про зобов`язання провести перерахунок, -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Джорджиа" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною, на думку позивача, відмовою відповідача здійснити перерахунок орендної плати з огляду на норми законодавства, пов`язані з карантинними обмеженнями.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського міста Києва від 01.11.2021 року в позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна від 26.07.2018, укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Управляюча компанія нерухомість-3" та додатковою угодою від 27.12.2018 про зміну сторони на ТОВ "Джорджиа" та встановити її за період з 17.03.2020 до 15.06.2020 та за період з 08.01.2021 до 24.01.2021 на рівні фактичних витрат на утримання майна.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джорджиа" судовий збір у розмірі 1135 грн 00 коп, витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач, зокрема в період з    17.03.2020 до 15.06.2020 та з 08.01.2021 до 24.01.2021 не використовував у своїй підприємницькій діяльності майно, що знаходиться на першому та цокольному поверхах нежилого будинку, передане йому в оренду згідно договору оренди № 1231 від 26.07.2018 за цільовим призначенням у повному обсязі у зв`язку з веденням карантину  постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, та    відповідних обмежень і заборон роботи закладів громадського харчування (за вказаним цільовим призначенням було передано майно в оренду), а законом визначено право позивача на зменшення до фактичних витрат на утримання вказаного майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 року у справі №910/9343/21 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
За доводами апелянта, позивач не вчинив жодних заходів щодо повідомлення та надання відповідачу офіційних підтверджуючих документів, що у свою чергу унеможливлює застосування до даних правовідносин інституту форс-мажорних обставин. За твердженням апелянта, норма п. 14 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України може застосовуватися лише коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності у повному обсязі. Апелянт зазначив, що банком вже було зроблено перерахунок орендної плати, оскільки між сторонами підписані відповідні акти часткового ненадання послуг оренди та додаткову угоду. За твердженням апелянта, судом першої інстанції не було встановлено, чи були здійснені наміри з боку позивача щодо зменшення розміру орендної плати на період з 08.01.2021 до 24.01.2021, як того імперативно вимагають норми законодавства. Також апелянт зазначив, що задоволені судом першої інстанції позовні вимоги носять доволі абстрактне поняття, та не є належним способом захисту прав, свобод та інтересів. Апелянт вказав, що судом не було встановлено факту підтвердження оплати витрат на правничу допомогу та в оскаржуваному рішенні наявні численні описки в його мотивувальній частині.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9343/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Кропивна Л.В., Гаврилюк О.М.
В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/9343/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду (далі - суд) від 13.12.2021 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 року у справі №910/9343/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.
На адресу суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою від 12.01.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 15.02.2022.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1059/22 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/9343/21 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.
Ухвалою від 15.02.2022 апеляційну скаргу прийнято до свого провадження.
На адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання 15.02.2022 з`явився представник відповідача, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 15.03.2022. 
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022) в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
У зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10,12 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтею 29 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статтями 2, 6 Європейської 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням Ради суддів України №9, враховуючи положення Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, розпоряджень Ради оборони міста Києва, судові справи призначені у період з 24.02.2022 по 31.03.2022 були зняті з розгляду.
Наказом Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022, у зв`язку з можливістю здійснення повноважень суддів безпосередньо у приміщенні суду, відновлено здійснення судочинства. 
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1421/22 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/9343/21 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Барсук М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою від 12.04.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду на 24.05.2022. 
До Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення Північного апеляційного господарського суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2022 клопотання відповідача задоволено, призначено судове засідання, яке відбудеться 24.05.2022, в режимі відеоконференції.

Явка представників сторін

Позивач у судове засідання 24.05.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце справи сторони повідомлялись належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів на електронну пошту сторін, зазначену учасниками справи у відповідних клопотаннях по суті спору.
Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022), Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.
Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача у судовому засіданні 24.05.2022.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.07.2018 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія нерухомістю-3" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1231.
27.12.2018 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія нерухомість-3" (первісний орендар), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джордиа" (новий орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, посвідченого 26 липня 2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 1231, про зміну сторони. 
Сторони обумовили внести зміни до договору оренди, замінивши з 01.01.2019 первісного орендаря на нового орендаря. Починаючи з 01.01.2019 новий орендар приймає на себе всі права та обов`язки первісного орендаря за договором оренди. Орендна плата та вартість спожитих комунальних та експлуатаційних послуг за період з 31.12.2018 сплачується первісним орендарем. Орендна плата, вартість спожитих та експлуатаційних послуг за січень    2019 року та наступні місяці строку оренди сплачується новим орендарем.
Згідно п. 1.1, 1.2, 1.4 договору в порядку та на умовах, визначених договором, орендодавець передає орендарю, а орендар приймає у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк. Приміщення, яке передається в оренду за договором, має загальну площу 532,32 кв. м та знаходиться на першому та цокольному поверхах нежилого будинку № 10 літера А за адресою: м. Київ, провулок Музейний, 10. Приміщення включає в себе всі стелі, підлоги, двері. Дверну рами, вікна з рамами та склом, внутрішню поверхню всіх стін, труби, сантехнічне та інше обладнання. Приміщення надається орендареві для використання його у діяльності орендаря з метою розташування закладу ресторанного господарства.
Орендна плата сплачується орендарем на підставі цього договору наступним чином: за період з липня по жовтень 2018 - до 12 числа поточного місяця за поточний місяць, за період з листопада 2018 до завершення строку оренди - авансом до 20 числа поточного місяця за наступний місяць. Вартість спожитих комунальних та експлуатаційних послуг з електропостачання, теплопостачання, водопостачання та водовідведення відшкодовується орендарем орендодавцю окремо по тарифам постачальників комунальних послуг за даними лічильників на підставі окремих рахунків, наданих орендодавцем протягом 5 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку. У разі, якщо відсутні технічні можливості визначити фактичне споживання орендарем комунальних послуг, відшкодування комунальних послуг визначається шляхом множення загальних місячних витрат орендодавця на сплату платежів за комунальні послуги на частку орендаря, виражену у відсотковому відношенні площі приміщення до площі об`єкту, що становить 9,5% орендодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів, після отримання відповідної вимоги орендаря надати орендарю розрахунки, які надсилаються комунальними та іншими організаціями орендодавцю на оплату відповідних послуг, що підтверджують розмір витрат на надані послуги. Орендна плата включає усі податки та збори орендодавця, які існують та/або можуть виникнути протягом строку оренди та пов`язані з правом власності орендодавця на приміщення та/або об`єкт, в тому числі, але не виключно, земельний податок на нерухомість тощо (п. 2.4-2.6 договору).
Відповідно до п. 7.1 договору, цей договір вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації та діє до 31.12.2022 включно.
18.03.2020 позивач звернувся до відповідача з листом "Про настання форс-мажорних обставин" № 18/03-20, в якому зазначив, що на виконання протоколу № 10 від 16.03.2020 Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради стосовно попередження розповсюдження нової коронавірусної інфекції на території міста Києва ресторан з 17.03.2020 тимчасово припинив діяльність на період до 31.03.2020. Даним листом орендар повідомив орендодавця про настання форс-мажорних обставин та просив перерахувати орендну плату (звільнити від сплати орендної плати) на період карантину та оформити додаткову угоду стосовно цього.
З долученого до матеріалів справи листа Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.03.2020 № 105/02-924/15, адресованого керівникам підприємств, вбачається, що на виконання протоколу № 10 від 16.03.2020 адміністрація повідомляє про наступне: з метою попередження розповсюдження нової коронавірусної інфекції ввести обмежувальні заходи на території міста Києва з 17.03.2020 до 31.03.2020, зокрема щодо роботи закладів громадського харчування, залишити доступними для кур`єрської доставки та самовивозу. Повідомлено, що рішення Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради є обов`язковими для виконання підприємствами, розташованими на території міста Києва.
11.08.2020 відповідач направив позивачу лист № Е.18.0.0/4-140361 з пропозицією встановлення орендної плати у розмірі 70% від обумовленої договором на період з 01.04.2020 по 31.05.2020 шляхом підписання відповідної додаткової угоди.
13.08.2020 позивач звернувся до відповідача з листом № 13/08-20, в якому просив припинити дію договору оренди на період з 17.03.2020 по 24.06.2020 та звільнити від сплати орендної плати на період дії форс-мажорних обставин (карантину). 24.06.2020 позивач відновив роботу приміщення за умови виконання ряду    обмежень, а тому просив надати знижку 30% на орендну плату з 24.06.2020 до закінчення дії карантину.
До матеріалів справи долучено сертифікат № 3000-20-1351 про форс-мажорні обставини, виданий Київською торгово-промисловою палатою, яким засвідчено форс-мажорні обставини: установлення карантину на всій території України на період з 12.03.2020 по 31.07.2020 та призупинення діяльності підприємства. Товариству з обмеженою відповідальністю "Джордиа" підтверджено період дії форс-мажорних обставин з 17.03.2020 по 24.06.2020, що зумовили неможливість виконання обов`язку щодо використання основного приміщення як закладу ресторанного господарства відповідно до п. 1.4 договору оренди нерухомого майна. Неможливість виконання договору підтверджена прийнятими нормативно-правовими актами, наказами ТОВ "Джорджиа": "Про призупинення діяльності ТОВ "Джорджиа" від 16.03.2020 № 2-К; "Про надання відпустки без збереження заробітної плати" від 16.03.2020 № 2-В та від 27.03.2020 № 3-В;    "Про переривання відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з оголошенням карантину та надання працівникам дозволу на виконання своїх посадових обов`язків під час оголошення Урядом України карантину на всій території України" від 16.06.2020 № 3/1-К; "Про відновлення обслуговування клієнтів в приміщенні ресторану "Сулугуні" (ТОВ "Джорджиа")" від 24.06.2020 № 3/6-К.
Листом від 26.08.2020 № Е.18.0.0.0/4-150773 відповідач повідомив позивача про неможливість припинення дії договору на період з 17.03.2020 по 24.06.2020 та надання знижки 30% орендної плати з 24.06.2020 до закінчення дії карантину, оскільки, орендарем використовувалось приміщення.
Позивач надав відповідь листом від 03.09.2020 № 03/09-20, яким просив перерахувати орендну плату за березень 2020, яка була сплачена у повному обсязі та переглянути нарахування з 01.04.2020 по 24.06.2020 шляхом звільнення від орендної плати та надання знижки у розмірі 30 % до закінчення дії карантину, про що підписати додаткові угоди. Позивач вказав, що через обмеження не використовував приміщення за цільовим призначенням (17.03.2020-23.06.2020), що підтверджується банківською випискою про рух коштів.
14.09.2020 відповідач звернувся до позивача з претензією № Е.18.0.0.0/4-200914/1974 про сплату заборгованості з орендної плати у розмірі 1023735,58 грн.
29.09.2020 відповідач надав відповідь № Е.18.0.0.0/4-200929/2287 позивачу на лист від 03.09.2020 № 03/09-20, в якій повідомив про звернення з претензією та обов`язок орендаря сплачувати орендну плату.
У відповідь на претензію відповідача позивач просив врахувати його економічний стан та не нараховувати штрафні санкції та надати раніше запропоновану знижку у розмірі 30% на квітень та травень 2020 року (лист від 23.09.2020 № 23/09-20).
Відповідачем було направлено відповідь позивачу з додатковою угодою щодо знижки у розмірі 30% на орендну плату (лист від 24.11.2020 № Е18.0.0.0/4-201124/13015).
Відповідач повторно звернувся до позивача з претензією від 23.12.2020 № Е.18.0.0.0/4-201223/3202 на загальну суму 767682,17 грн та вимагав погасити заборгованість з орендної плати та сплатити штрафні санкції.
Листом від 30.11.2020 № 30/11-20 позивач просив позивача надати знижку на орендну плату за листопад, грудень та надати відстрочку на погашення боргу до квітня 2021.
Листом від 24.12.2020 № 24/12-20 позивач просив відповідача припинити дію договору оренди на період з 08.01.2021 по 24.01.2021, в зв`язку з посиленням карантинних обмежень, про що укласти додаткову угоду. Вказане прохання мотивовано листом Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 17.12.2020 № 105/01-2371/В-010, в якому зазначено про заборону діяльності закладів громадського харчування, крім надання послуг    громадського харчування шляхом адресної доставки та на винос.
Листом від 18.01.2021 № 18/01-21 позивач просив відповідача надати знижку 30% на весь період дії карантину, погодити графік погашення заборгованості та не нараховувати штрафні санкції.
Листом від 10.03.2021 № Е.18.0.0.0/4-21310/13765 відповідач повідомив позивача, що приміщення орендарем використовувалось, що підтверджується споживанням житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим відсутні підстави для перерахування орендної плати. Відповідач наполягав на виконанні вимог повторної претензії.
Листом від 13.04.2021 № 13/04-21 позивач просив відповідача надати знижку на орендну плату та мирно вирішити спір.
Відповідачем до матеріалів справи долучено акти не використання приміщення до договору оренди нерухомого майна від 26.07.2018 датовані 10.11.2020, якими сторони підтвердили надання послуг оренди у розмірі 70% протягом 01.04.2020 до 30.04.2020 та з 01.05.2020 до 31.05.2020 і застосування на цей період плати за користування приміщенням у розмірі 70% від плати, встановленої договором.
Додатковою угодою № 3 від 10.11.2020 сторони обумовили зменшений розмір орендної плати за квітень та травень 2020 року.
Відповідачем до матеріалів справи долучено рахунки виставлені відповідачем позивачу щодо сплати житлово-комунальних послуг та платіжні доручення в підтвердження здійснення орендарем оплат по відшкодуванню житлово-комунальних послуг.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що майно за договором оренди було передано для розміщення закладу ресторанного господарства, і позивач не мав права використовувати майно за його цільовим призначенням під час карантину, а тому не здійснював підприємницьку діяльність з використання орендованих приміщень за договором № 1231 від 26.07.2018 з 17.03.2020 у зв`язку з запровадженням  постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211  на території України карантину.
За наведених обставин позивач просить суд зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна від 26.07.2018 укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Управляюча компанія нерухомість-3" та додатковою угодою від 27.12.2018 про зміну сторони на ТОВ "Джорджиа" та встановити її за період з 17.03.2020 до 15.06.2020 та за період з 08.01.2021 до 24.01.2021 на рівні фактичних витрат на утримання майна; встановити орендну плату на період з 15.06.2020 до 08.01.2021 та на період з 25.01.2021 до 01.06.2021 у розмірі 50% від розміру орендної плати визначеної у п. 2.2 цього договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі  ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачу на підставі Договору передано в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 532,32 кв. м, що знаходиться на першому та цокольному поверхах нежилого будинку № 10 літера А за адресою: м. Київ, провулок Музейний, 10.
Вказане нежитлове приміщення передано позивачу в оренду з метою розташування закладу ресторанного господарства.
У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.
Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає.  Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. 
Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст. 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 914/2264/17, № 914/1248/18, № 914/70/18.
Так,  постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19"  (в редакції  постанови КМУ № 215 від 16.03.2020) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено з 12 березня на усій території України карантин.
Зокрема, вказаною постановою заборонено:
з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.
Пунктом 3 Постанови № 211 в редакції від 25.03.2020 заборонено до 24 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торговельної діяльності та діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.
Частиною 2 пункту 8 Постанови № 211 в редакції від 14.05.2020 заборонено до 22.05.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, крім: діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках, у тому числі під тентами, на верандах, за умови забезпечення дотримання відстані не менш як 1,5 метра між місцями для сидіння за сусідніми столами та розміщення не більш як чотирьох осіб за одним столом (без урахування дітей віком до 14 років), діяльності з надання зазначених послуг із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос за умови, що суб`єкт господарювання, який провадить таку діяльність, є оператором ринку харчових продуктів відповідно до    Закону України    "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", та за умови забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту (зокрема захист обличчя, очей, рук) і перебування відвідувачів, крім часу приймання їжі, у засобах індивідуального захисту, зокрема респіраторах або захисних масках, у тому числі виготовлених самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з введенням карантину  постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, Товариством з обмеженою відповідальністю "Джорджиа" було прийнято накази: "Про призупинення діяльності ТОВ "Джорджиа" від 16.03.2020 № 2-К; "Про надання відпустки без збереження заробітної плати" від 16.03.2020 № 2-В та від 27.03.2020 № 3-В;    "Про переривання відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з оголошенням карантину та надання працівникам дозволу на виконання своїх посадових обов`язків під час оголошення Урядом України карантину на всій території України" від 16.06.2020 № 3/1-К; "Про відновлення обслуговування клієнтів в приміщенні ресторану "Сулугуні" (ТОВ "Джорджиа")" від 24.06.2020 № 3/6-К, що в тому числі підтверджується    сертифікатом № 3000-20-1351 про форс-мажорні обставини, виданим Київською торгово-промисловою палатою.
З урахуванням обмежень встановлених постановою КМУ № 211 зі змінами та доповненнями та прийнятими на їх виконання наказами позивача, за цільовим призначенням, передбаченим у договорі оренди, об`єкт оренди в період з 17.03.2020 по 15.06.2020 не міг використовуватись орендарем у повному обсязі, оскільки, в період з 17.03.2020 по 24.04.2020 заклади громадського харчування могли працювати лише шляхом здійснення адресної доставки замовлень та замовлень на винос. З 22.05.2020 було дозволено здійснювати діяльність з надання послуг громадського харчування тільки на відкритих (літніх) майданчиках.
В подальшому, згідно з  постановою    Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»  (зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого  постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.    № 211    "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"  (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р.    № 392    "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р.    № 641    "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).
Підпунктом 13 пункту 2 та підпунктом 1 пункту 3    вказаної постанови (в редакції від 09.12.2020) передбачено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: 13) розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування на відстані меншій, ніж 2 метри між місцями для сидіння за сусідніми столиками та більш як чотири особи за одним столом (без урахування дітей віком до 18 років), за умови, що відвідувачі заходять до закладу і пересуваються по ньому з вдягненими засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовленими самостійно (крім часу сидіння за столом для приймання їжі та/або напоїв). 
Додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених    пунктом 2    цієї  постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється: 1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень, замовлень на винос та закладів громадського харчування в аеропортах.
Отже в період з 08.01.2021 по 25.01.2021 з огляду на введені Кабінетом Міністрів України карантинні заходи, позивач не міг використовувати орендоване приміщення за цільовим призначенням, обумовленим у договорі.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 02.04.2020,  розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України  доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного  постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211  (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".
Законом України від 13.04.2020 № 553-IX "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік", який набрав чинності 18.04.2020, пункт 14  розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України  викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої  статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої  статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 16 червня 2020 року № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14      розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України    викладено в такій редакції: "14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного  Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211  (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.
У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.
Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.
Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, починаючи з 17.03.2020 до 15.06.2020 та з 08.01.2021 до 24.01.2021 не використовував у повному обсязі майно, що знаходиться на першому та цокольному поверхах нежилого будинку № 10 літера А за адресою: м. Київ, провулок Музейний, 10, яке передане йому в оренду згідно Договору оренди № 1231 від 26.07.2018 за цільовим призначенням у зв`язку з веденням карантину  постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211  та обмежень щодо роботи закладів громадського харчування (тільки адресна доставка та на винос). 
Посилання апелянта на те, що позивач, як орендар, не вчинив жодних заходів щодо повідомлення відповідача про наявність форс-мажорних обставин, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи містяться листи позивача від 18.03.2020, 24.12.2020 про настання форс-мажорних обставин у зв`язку з встановленням на всій території України карантину, отримання яких відповідач не заперечує, та підтверджує, зокрема, у своїх листах від 11.08.2020 та від 18.01.2021.
Твердження апелянта про ненадання позивачем доказів на підтвердження форс-мажорних обставин є необґрунтованими, оскільки обставини щодо введення на території України з 12.03.2020 карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказуванню певними письмовими доказами, та підтверджується Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211  (із наступними змінами і доповненнями.
Заперечення відповідача, що сторони досягли згоди з приводу зменшення орендної плати на 30% на квітень, травень 2020 року, уклавши відповідну додаткову угоду, правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки підписання додаткової угоди не позбавляє позивача права на зменшення орендної плати до фактичних витрат на утримання майна на підставі п. 14  Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Щодо заперечень відповідача з приводу того, що позивачем не доведено неможливість використання орендованого майна колегія суддів відзначає, що на підтвердження неможливості користування орендованим приміщенням позивачем надано сертифікат № 3000-20-1351 Київської торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини, та прийнято накази: "Про призупинення діяльності ТОВ "Джорджиа" від 16.03.2020 № 2-К; "Про надання відпустки без збереження заробітної плати" від 16.03.2020 № 2-В та від 27.03.2020 № 3-В;    "Про переривання відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з оголошенням карантину та надання працівникам дозволу на виконання своїх посадових обов`язків під час оголошення Урядом України карантину на всій території України" від 16.06.2020 № 3/1-К; "Про відновлення обслуговування клієнтів в приміщенні ресторану "Сулугуні" (ТОВ "Джорджиа")" від 24.06.2020 № 3/6-К.
Надані відповідачем рахунки в підтвердження нібито споживання комунальних послуг позивачем не є документами, що підтверджують факт споживання та обсяг наданих комунальних послуг. Оплата позивачем виставлених рахунків також не свідчить про надання і споживання комунальних послуг.
Відповідно до  ст. 44-3 КУпАП  порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених    Законом України    "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В матеріалах справи відсутні докази притягнення позивача до відповідальності за порушення карантинних обмежень та заборон, встановлених Кабінетом Міністрів України, в зв`язку з чим суд першої інстанції вірно встановив, що з не залежних від позивача причин він не міг використовувати орендоване майно у повному обсязі, з огляду на цільове призначення оренди та встановлених КМУ обмежень, що надає йому право вимагати зменшення орендної плати до фактичних витрат на обслуговування майна.
Судом першої інстанції вірно встановлено наявність обставин, передбачених п. 14  Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України  (встановлення карантину, запровадження обмежень та    заборон, які спричинили неможливість використання в підприємницькій діяльності наймача орендованого нерухомого майна в повному обсязі), які надають право орендарю ініціювати зменшення розміру орендної плати до фактичних витрат на утримання майна.
А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач в період з    17.03.2020 до 15.06.2020 та з 08.01.2021 до 24.01.2021 не використовував у своїй підприємницькій діяльності орендоване майно, передане йому в оренду згідно договору оренди № 1231 від 26.07.2018 за цільовим призначенням у повному обсязі у зв`язку з веденням карантину  постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, та    відповідних обмежень і заборон роботи закладів громадського харчування (за вказаним цільовим призначенням було передано майно в оренду), а законом визначено право позивача на зменшення до фактичних витрат на утримання вказаного майна, це свідчить про наявність порушеного права    позивача на момент його звернення, у зв`язку з чим вимоги позивача про зобов`язання відповідача    провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, за період з 17.03.2020 до 15.06.2020 та з 08.01.2021 до 24.01.2021 та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна, є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.
В той же час, з огляду на те, що умови постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» не застосовуються до правовідносин, що склались між сторонами у даній справі, суд першої інстанції відмовив частині позовних вимог про встановлення орендної плати на рівні 50% за період з 15.06.2020 до 08.01.2021 та на період з 25.01.2021 до 01.06.2021.
В цій частині рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 відповідачем не оскаржується.
Посилання апелянта на обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права колегія суддів відхиляє з огляду на наступне. 
Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v . the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява №38722/02) суд зазначає, що засіб захисту, котрий вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним", як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 у справі №525/505/16-ц).
Пунктом 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено право позивача на зменшення (перерахунку) плати користування нерухомим майном на час встановлення карантину, введеного  Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211  (із наступними змінами і доповненнями).
Можливість звернення позивачів з відповідними позовними вимогами про зобов`язання здійснити перерахунок орендної плати на рівні фактичних витрат на утримання майна також підтверджено в постанові Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 910/14244/20.
Щодо задоволеної судом першої інстанції вимоги позивача про покладення на відповідача 7  000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано договір про надання правничої допомоги № 02062021 від 02.06.2021, укладений між адвокатом Біляєвим О.А та ТОВ "Джорджиа" та додаткову угоду № 1 від 02.06.2021, якою обумовлено суму гонорару адвоката у даному спорі в розмірі 14000,00 грн.
Адвокат діє на підставі ордеру серії АА № 139151 від 02.06.2021, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1751 від 29.09.2004.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Відповідачем не доведено неспіврозмірності заявленої позивачем суми гонорару за надання адвокатом правової допомоги при розгляді даного спору.
Посилання апелянта на відсутність доказів оплати наданих адвокатських послуг колегією суддів відхиляються, оскільки за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 20.12.2019 у справі № 903/125/19.
А тому, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, у відповідності до ч. 4 ст. 129 ГПК України, дійшов до вірного висновку про покладення на відповідача витрат з правової допомоги пропорційно сумі задоволених вимог, а саме у розмірі 7  000,00 грн.
Посилання апелянта на наявні в мотивувальній частині рішення описки не може бути підставою для скасування такого рішення в розумінні ст. 277 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 року у справі № 910/9343/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі № 910/9343/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі № 910/9343/21 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи № 910/9343/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 26.05.2022

Головуючий суддя                                                            М.А. Барсук 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Руденко