УХВАЛА

27 червня 2022 року 
м. Київ 
справа № 560/9361/21
адміністративне провадження № К/990/13748/22  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі №560/9361/21 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
06 червня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
В липні 2021 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 23.06.2021 №103/2021-р/к, поновити на посаді начальника Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану незаконним звільненням, у розмірі 100000,00 грн.    
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Скаржник вказав, що судами попередніх інстанцій не було враховано правову позицію Верховного Суду у справах №820/292/17 від 25 лютого 2021 року, №702/725/17 від 26 лютого 2020 року, №826/19187/16 від 11 червня 2020 року, №826/6148/16 від 31 березня 2020 року, №821/595/16 від 09 жовтня 2019 року, а також постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №800/538/17 від 18 червня 2018 року, проте заявник касаційної скарги не зазначив чіткого переліку норм права та висновків Верховного Суду, щодо застосування яких не ураховано судами попередніх інстанцій. 
Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2022 року, якою повернуто первісну касаційну скаргу, було роз`яснено позивачеві, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду, і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Однак, як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржник при підготовці нової касаційної скарги не врахував роз`яснення Верховного Суду з приводу оформлення та подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Касаційна скарга лише містить за текстом загальні посилання на постанови Верховного Суду без зазначення конкретного висновку, який заявник касаційної скарги вважає таким, що не був застосованим судами попередніх інстанцій.
Також скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначаючи що рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права за відсутності висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема статті 87 Закону України «Про Державну службу» зі змінами відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перевантаження влади» від 19 вересня 2019 року №117-IX. 
Верховний Суд зазначає, що одночасне посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як вже встановлено Судом, без зазначення конкретної норми права, висновків Верховного Суду щодо застосування яких не ураховано судами попередніх інстанцій, та пункту 3  четвертої статті 328 КАС України, призводить до неможливості з`ясування остаточної думки скаржника або щодо наявності постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, або все ж таки про відсутність такого висновку. Отже, посилання позивача на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України та спосіб їх обґрунтування останнім у цій касаційній скарзі, Верховним Судом не приймаються, оскільки у цьому випадку пункти 1 та 3 є взаємовиключними. 
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційну скаргу подано також на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу).
У той же час, заявник касаційної скарги не вказав конкретний пункт конкретної частини статті 353 КАС України, а обмежився лише зазначенням пункту 4 частини четвертої статті 328, що не може вважатися належним обґрунтуванням касаційного оскарження в розумінні приписів статей 328 та 353 КАС України.   
Отже, Суд відхиляє посилання позивача на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як підставу касаційного оскарження судових рішень.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржуючи судові рішення, розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі не навів та не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів підлягають перегляду в касаційному порядку.
Отже, обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень зводиться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій ухвалені рішення з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, які є загальними, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.
Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пунктів 1, 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а також з матеріалів касаційної скарги не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі №560/9361/21 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення коштів - повернути особі, яка її подала.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному   статтею 251 КАС України.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	Н.А. Данилевич