ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №753/20432/21                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Заставенко М.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №4823993 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, винесену інспектором першого батальйону шостої роти Душенківським Денисом Ігоровичем.
Позовна заява обґрунтована тим, що 26.09.2021 інспектором патрульної поліції Душенківським Д.І. винесено стосовно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення з обґрунтуванням, що ОСОБА_1 ніби то керував транспортним засобом без переднього державного номерного знаку, чим порушив п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на його думку в діях відсутній склад правопорушення, відсутні та не зазначені у постанові жодні допустимі докази правопорушення, під час розгляду справи інспектором поліції було порушені норми чинного законодавства. Зазначив, що на його автомобілі державні номерні знаки були наявні за лобовим склом у зв`язку з тим, що заводом виробником на вказаному автомобілі не передбачено конструкцією спереду місця для номерних знаків. Наполягав, що встановив номерні знаки автомобіля у найбільш відповідному місці під лобовим склом.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вказує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог законності та обґрунтованості рішення, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.
На думку позивача, Дарницький районний суд м. Києва в порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема ч. 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: обґрунтовує вчинення адміністративного правопорушення недопустимим доказом - відеозаписом, усупереч тому факту, що оспорювана не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здіснено відеозапис.
Позивач вважає, що Дарницький районний суд м. Києва вийшов за межі вимог позовних вимог усупереч ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України та п.5 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2007 №7, визнавши обґрунтованим факт притягнення його до адміністративної відповідальності, яка взагалі не кваліфікувалася позивачу.
Позивачу зауважує, що Дарницький районний суд м. Києва проігнорував той факт, що він керував автомобілем із встановленими під лобовими склом номерними знаками, а тому й склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутній, адже в нього було наявні два номерних знаки як і вимагається положеннями чинного законодавства.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.06.2022.
13.06.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзиву на апеляційну скаргу. Відповідач вважає, що викладені твердження позивача є хибними, а вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідач наголошує, що позивач при експлуатації транспортного засобу зобов`язаний забезпечити відповідність його технічного стану, зокрема, наявність номерних знаків у відповідності до вимог нормативно-правових актів, а посилання позивача на те, що встановити номерний знак на передньому бампері автомобіля технічно неможливо, свідчить про намагання ухилитися від виконання обов`язку щодо обладнання транспортного засобу номерними знаками у відповідності до вимог законодавства.
15.06.2022 в судове засідання представники учасників справи не з`явились, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд апеляційної інстанції учасники справи не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
26.09.2021 інспектор лейтенант поліції УПП в м. Києві Душенківський Д.І. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване н еВ автоматичному режимі серії ЕАО № 4823993, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 26.09.2021 о 21:41 керував автомобілем RANGE ROVER KA0008EP по вулиці М. Драгоманова у м. Києві без переднього державного номерного знаку, чим порушив вимоги п. 2.9.в. Правил дорожнього руху України чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі доведено факт керування позивачем транспортним засобом, державний номерний знак якого не був закріплений у встановленому місці, а знаходився в салоні автомобіля, що і є підставою для притягнення особи, яка керує джерелом підвищеної небезпеки, до відповідальності.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР)
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
За приписами п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
З приводу доводів позивача про відсутність в його діях ознак правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
Частина 6 ст. 121 КУпАП встановлює, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без переднього державного номерного знаку, чим порушив п. 2.9. ПДР України.
Згідно з пунктом 2.9.в. ПДР України водієві забороняється:
- керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а такожбез номерногознака або з номерним знаком, що:
- не належить цьому засобу;
- не відповідає вимогам стандартів;
- закріплений не в установленому для цього місці;
- закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;
- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Керуючись пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. ЗНАКИ НОМЕРНІ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ» розроблені Технічним комітетом стандартизації «Дорожній транспорт» (ТК 80), прийняті та є чинними за наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 21.12.2019 №465 з 2020-03-16. Цей стандарт розроблено згідно з правилами, установленими в національній стандартизації України на заміну ДСТУ 4278:2012.
Цей стандарт установлює типи та основні розміри, вимоги до інформаційного змісту, правила застосування номерних знаків (далі знаки) для: транспортних засобів усіх типів, які призначено для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та підлягають державній реєстрації та обліку: автомобілів, автобусів, мопедів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, квадроциклів, трицикпів та інших прирівняних до них транспортних засобів, самохідних машин, причепів та напівпричепів; транспортних засобів Збройних Сил України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту; транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування: великотоннажних транспортних засобів та інших технологічних транспортних засобів, тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів. Дозволено закріплювати на транспортні засоби знаки, виготовлені згідно з попереднім виданням цього стандарту.
Так, відповідно до розділу 4 даного стандарту кількість знаків на ДТЗ (дорожніх транспортних засобах) повинна становити, зокрема, на автомобілях: два знаки.
Знаки на транспортні засоби встановлюються в передбачених конструкцією місцях, вказаних підприємством-виробником.
На виконання ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) на транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають встановленим вимогам. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації.
Єдині зразки державних номерних знаків та вимоги до них, у тому числі тих, що виготовляються за індивідуальним замовленням, встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2021 №166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.03.2021 за №353/35975 «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів» затверджено Вимоги до державних номерних знаків транспортних засобів та Єдині зразки державних номерних знаків транспортних засобів.
Зокрема, Розділом 8 вказаного Наказу (правила застосування знаків) визначено наступне:
Кількість знаків на транспортних засобах повинна становити:
- на автомобілях - два знаки;
- на тракторах, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машинах, сільськогосподарській техніці та інших механізмах - один знак;
- на мотоциклах, моторолерах, мотоколясках, квадроциклах, трициклах, прирівняних до них транспортних засобах, мопедах, причепах, напівпричепах - один знак;
- на великотоннажних транспортних засобах та інших технологічних транспортних засобах - один знак.
З вказаних норм вбачається, що на автомобілях необхідно встановлювати два державних номерних знаки.
Натомість, що не заперечується учасниками справи, на автомобілі під керуванням ОСОБА_1 був встановлений один державний номерний знак, який розміщувався позаду автомобіля. Номерний знак, який мав розміщуватися попереду, знаходився під лобовим склом автомобіля. На думку позивача, це найбільш оптимальне місце його розміщення, оскільки спереду його автомобіля конструкцією не передбачено розміщення номерних знаків.
Як зазначено вище, ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо протиправного виходу суду першої інстанції за межі позовних вимог, зокрема оцінці факту притягнення його до адміністративної відповідальності, яка йому не кваліфікувалася. Оскільки, як вбачається з оскаржуваної постанови в ній безпосередньо вказано про порушення п. 2.9. ПДР України та відповідно притягнення до адміністративної відповідальності за приписами ч. 6 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-2794 цього Кодексу.
За приписами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Керуючись ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що оскаржувана постанова не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено відеозапис подій 26.09.2021, що є порушенням ч. 3 ст. 283 КУпАП та ст. 74 КАС України.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  ст. 283 цього Кодексу.
Згідно ст. 283 КУпАП Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
На виконання пунктів 1, 2 та 5 розділу IV Інструкції Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.
Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу.
Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.
Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).
У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).
Колегія суддів дослідила та встановила, що оскаржувана постанова відповідає Додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 5 розділу IV).
Так, дана форма не містить безпосередньо рядка, в якому інспектор має внести відомості щодо засобу, яким здійснено відео фіксацію, втім така містить рядок «До постанови додаються», в якому на думку колегії суддів в мав бути зазначені реквізити такого пристрою.
Втім, колегія суддів вважає, що відсутність в постанові про адміністративне правопорушення відомостей про технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення не може бути єдиною та беззаперечною підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі №536/583/17 вказав, що відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
В матеріалах справи наявні два диски: один із них надав позивач разом з позовною заявою, інший - відповідач разом з відзивом на позовну заяву.
Колегія суддів дослідила вказані носії та встановила, що відеозапис IMG_5679 тривалістю 1 хвилина 3 секунди, наданий позивачем зроблений ймовірно за допомогою камери мобільного телефону та містить фіксацію того, як позивач на вимогу інспектора УПП в м. Києві виходить із автомобіля.
Диск, наданий відповідачем містить відеозапис 20210927090925000163 DSJ_0000085_000850 тривалістю 15 хвилин та 20210927091056000185 DSJ_0000085_000850 тривалістю 5 хвилин 12 секунд.
Зважаючи на вказані норми та зазначені повноваження співробітників поліції здійснювати відео фіксацію подій, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає, надані відповідачем докази належними.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відеофайлів №20210927090925000163 та №20210927091056000185 з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що дії інспектора при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
Вказаними доказами підтверджено, що на автомобілі RANGE ROVER KA0008EP передній номерний знак, закріплений у не встановленому для цього місці. Так у позивача наявні два номерні знаки, втім лише один з них розміщений вірно (в задній рамці для номерного знаку), знак же, який має бути розміщений в передній рамці для номерного знаку, позивач розташував під лобовим склом свого автомобіля. Вказаного не заперечує і позивач.
При цьому, в силу вимог ст. 37 Закону №3353-XII забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Вищевказане свідчить про порушення ОСОБА_1 пункту 12.9.(в) ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.
Посилання позивача на те, що він конструкція його автомобіля не передбачає можливості закріпити номерний знак попереду у відведеному для цього місці, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, вказане не свідчать про відсутність обов`язку позивача дотримуватись вимог ПДР України, а також, вимог до технічного стану транспортних засобів, які були передбачені нормативно-правовими актами, чинними на момент складення спірної постанови.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти Україн» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення поза розумним сумнівом. Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем належними та допустими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП. А незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 272, 286, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан