КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 752/26394/21
№ апеляційного провадження: 33/824/794/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Дідик М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
05 травня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Немировська О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Швеця Олександра Володимировича на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
                  
встановив:
постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та стягнуто судовий збір в сумі 454 грн. на користь держави.
Відповідно до постанови судді,  ОСОБА_1 29.10.2021 близько 10.15 в  м. Києві на станції метрополітену «Видубичі» перебував без засобу індивідуального захисту, на неодноразові зауваження та законну вимогу працівника поліції не реагував, надати документи для складання адміністративного протоколу відмовлявся, чим здійснив злісну непокору.
Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Швець О.В, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі, посилаючись на те, що з матеріалів справи неможливо встановити які саме працівники поліції висували вимоги, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити факт того, чи є вони законними, не вказано вимоги яких саме поліцейських відмовився виконати ОСОБА_1 , відсутні докази про його агресивну поведінку або непокору, виражену в зухвалій формі. 
В ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, яке випливає   з прав працівника поліції, визначених у Законі України «Про Національну поліцію».
Згідно з положеннями ст.185 КУпАП і роз`ясненнями, даними пунктах 7,17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26 червня 1992 року №8 (зі змінами, внесеними постановою від 3 грудня 1997 р. №12) «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», передбачений зазначеною статтею склад правопорушення наявний, якщо не виконуються законні розпорядження або вимога працівників міліції чи іншої названої в цій статті особи, що бере участь в охороні громадського порядку, тобто такі, що ґрунтуються на законі і пред`явлені при виконанні зазначеними особами обов`язків по охороні громадського порядку.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушеннясерії ВАБ №372601, складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч.1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.
Враховуючи фактичні обставини справи, судом першої інстанції буловстановлено, що  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, оскільки докази йоговини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу, а саме: даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №372601, рапортах, письмових поясненнях свідків, відеозапису з портативного відео реєстратора.
При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Доводи апелянта, про те, що справу було розглянуто у його  відсутність, що є порушенням ст. 268 КУпАП, є безпідставними. Як видно з матеріалів справи про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 та його захисник з`явились до суду 29.10.2021. В зв`язку з витребуванням відеозапису, наступне судове засідання було призначено на 10.11.2021, про що були повідомлені ОСОБА_1 та його захисник.  09.11.2021 ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились, а від адвоката Швеця О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи без зазначення причин. 24.11.2021 від адвоката Швеця О.О. також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи без зазначення причин. ОСОБА_1 в зазначені судові засідання не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Тому розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Швеця О.В. не може вважатись порушенням положень стст. 268 та 271 КУпАП. 
Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Положення вказаних норм дають підстави для висновку, що законодавець надає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника усне зауваження - метод виховного впливу, що не пов`язаний  з адміністративним стягненнямтаіз заходом громадського впливу. Стягнення у такому випадку не накладається та будь-яких юридичних наслідків для порушника не наступає, але він  повинен усвідомити протиправність своєї поведінки для того, щоб не допускати такого у майбутньому.
Усне зауваження може бути зроблене лише за малозначне правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам. Установлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваженнясвідчить  про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема й малозначне.
Враховуючи викладене та дискреційні повноваження суду, що виходять із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення, вирішуючи справу відповідно до оцінки усіх обставин справи та особи порушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, оцінивши наслідки правопорушення і переконавшись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам, державі або суспільству, суд приходить до висновку про можливість звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
За таких обставин апеляційна скарга  підлягає задоволенню частково, а постанову судді першої інстанції слід скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185  КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Керуючись ст.ст.22, 23, 33, 184, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя 
                              
постановив:
 
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Швеця Олександра Володимировича  задовольнити частково.
Постанову судді  Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада  2021 року  - скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП    звільнити  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Провадження по адміністративній справі закрити.
 
Суддя