ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року 
м. Київ

справа № 520/9335/18
касаційне провадження № К/9901/13507/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Блаукат» 
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року (головуючий суддя - Зінченко А.В.)
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Бершов Г.Є.; судді - Ральченко І.М., Катунов В.В.)
у справі № 520/9335/18 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блаукат» 
до Головного управління ДФС у Харківській області,
головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикових платників податків управління аудиту Головного управління ДФС у Харківській області Зеленькової Аліни Василівни
про скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Блаукат» (далі - ТОВ «Блаукат»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області; відповідач-1; контролюючий орган) та головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикових платників податків управління аудиту Головного управління ДФС у Харківській області Зеленькової Аліни Василівни (далі - інспектор; відповідач-2), в якому просило визнати протиправними дії відповідача-2 при здійсненні наміру провести виїзну позапланову документальну перевірку платника на підставі наказу від 19 жовтня 2018 року № 7873, а також визнати протиправним і скасувати наказ від                 19 жовтня 2018 року № 7873 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки              ТОВ «Блаукат».

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 09 січня 2019 року адміністративний позов залишив без задоволення. 

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 10 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ТОВ «Блаукат» звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року повністю та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на тому, що запит контролюючого органу, який слугував підставою для прийняття спірного наказу про проведення позапланової виїзної перевірки платника, не відповідає вимогам Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України). 

Верховний Суд ухвалою від 10 червня 2019 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Блаукат».

03 липня 2019 року від відповідача-1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

27 травня 2021 року ГУ ДФС у Харківській області заявлено клопотання про заміну відповідача-1 у справі - ГУ ДФС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, у зв`язку з реорганізацією, яке згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що відповідачем-1 скеровано на адресу позивача запит від 29 січня 2018 року № 2903/10/20-40-14-11-18 про надання пояснень та їх документальних підтверджень, де зазначено, що відповідно до податкової інформації, отриманої та опрацьованої згідно зі статтями 72, 73, 74 ПК України, яка на підставі пункту 74.3 статті 74 ПК України використовується для виконання покладених на контролюючі органи завдань, а саме: даних Єдиного реєстру податкових накладних; інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України; отриманої узагальненої податкової інформації, складеної Київською об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, від 21 липня 2016 року № 712/7/20-31-14-02 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», встановлено документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення при взаємовідносинах ТОВ «Блаукат» із цим контрагентом у жовтні, листопаді 2015 року.

У зв`язку з цим контролюючим органом запропоновано платнику протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) щодо вказаних фактів, а також наведено перелік документів, які необхідно долучити.  

На зазначений запит позивач надав відповідь, якою фактично відмовив у наданні запитуваної інформації та документів. 

З урахуванням наведеного на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1           статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 ПК України заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області 19 жовтня 2018 року прийнято наказ № 7873 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Блаукат».

22 жовтня 2018 року інспектор прибула за місцезнаходженням позивача з метою проведення перевірки, проте платник відмовив у допуску, внаслідок чого складено акт про відмову в допуску до проведення позапланової виїзної перевірки.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваного акта індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

За правилами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин.

Зокрема, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, коли отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

З наведеної норми вбачається, що надіслати на адресу платника (вручити платнику) обов`язковий письмовий запит з пропозицією надати пояснення та їх документальні підтвердження контролюючий орган має право лише у разі виявлення фактів, які свідчать про порушення таким платником податкового, валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, за наслідками отримання податкової інформації.

У справі, що розглядається, підставою для скерування на адресу платника запиту від 29 січня 2018 року № 2903/10/20-40-14-11-18 послугувало отримання податкової інформації, яка свідчить про документальне оформлення ним господарських операцій із Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» за відсутності факту їх реального здійснення у жовтні та листопаді 2015 року.

При складанні зазначеного запиту контролюючий орган посилався на положення підпунктів 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пункту 73.3 статті 73,                  підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, відповідно до яких має право на отримання такої інформації, а також навів конкретний перелік документів, що витребовуються. 

Факт отримання письмового запиту відповідача-1 про надання інформації позивачем не заперечується.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до Державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій, аналіз норми підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України дає підстави для висновку, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Як з`ясовано судовими інстанціями в спірному випадку, платником запит ГУ ДФС у Харківській області не виконано та не усунуто сумніви відповідача-1, що надало останньому право на призначення документальної позапланової виїзної перевірки в порядку підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача-2 при здійсненні наміру провести виїзну позапланову документальну перевірку позивача на підставі наказу від 19 жовтня 2018 року № 7873, то за правилами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці-адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судами з`ясовано, що факт надання інспектором копії наказу, направлення та службового посвідчення підтверджено як актом про відмову в допуску до проведення позапланової виїзної перевірки від 22 жовтня 2018 року, так і наявністю у представника платника фотокопій цих документів, які зроблено в момент пред`явлення їх відповідачем-2.

Відтак висновок судових інстанцій про те, що інспектор діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є цілком об`єктивним. 

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ТОВ «Блаукат» без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 

Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від             15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Замінити відповідача-1 у справі - Головне управління ДФС у Харківській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Блаукат» залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                     І. Я. Олендер

                                                                                             Р. Ф. Ханова