ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/425/22	Головуючий у 1-й інстанції 	
Провадження № 22-ц/817/646/22 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 304090000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Парандюк Т. С., 
секретар - Панькевич Т.І. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства “Комерційний банк “ПриватБанк” на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року, ухвалене суддею Квятковською Л.Й. у цивільній справі №608/425/22 за позовом акціонерного товариства “Комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2022 року акціонерне товариство “Комерційний банк “ПриватБанк” (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 22 лютого 2010 року у розмірі 19599,59 грн, з яких 15659,97 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3939,62 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Позов обгрунтовано тим, що між сторонами було укладено вищевказаний кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, станом на 25 січня 2022 року виникла заборгованість у зазначеному розмірі.
Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк” просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки до анкети-заяви додана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”, підписана відповідачем, яка визначає умови кредитування, однак суд не звернув увагу на дану обставину. Факт активації картки та користування відповідачем картковим рахунком свідчить про укладення кредитного договору. 
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріали справи не містять належних доказів про домовленість сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, неустойки, порядок їх нарахування, не визначено строк повернення кредиту. 
Однак, судом першої інстанції неповно з”ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.
Судом встановлено, що 22 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та АТ КБ “ПриватБанк” укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримання кредитної картки.
У заяві зазначено, що позичальник підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Крім цього, 22 лютого 2010 року ОСОБА_1 ознайомився та підписав Довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти “Кредитка Універсальна” 55 днів пільгового періоду, із змісту якої вбачається, що відповідач ознайомлений з такими умовами кредитування, як розмір та строки внесення щомісячних платежів, розмір пені та штрафу за порушення термінів платежів, та відсоткова ставка в місяць за користування кредитним коштами 2,5%. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зробила такий висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З урахуванням зазначеного висновку, суд першої інстанції правильно зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданим до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» відповідач ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до саме цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Однак, суд не врахував наявність у матеріалах справи підписаної ОСОБА_1 . Довідки про умови кредитування, яка визначає погоджену сторонами відсоткову ставку за користування кредитними коштами (2,5% в місяць), а також інші у мови кредитування, зокрема, обов”язок щомісячного внесення платежів та їх розмір (7% від заборгованості, але не менше 50 грн., до 25 числа місяця, наступного за звітним).
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Вищевказане правове обґрунтування вказує на те, що судам під час розгляду подібних правовідносин необхідно надавати оцінку відповідності порядку укладання такого договору вимогам закону, встановлювати на підставі належних та допустимих доказів факт надання згоди однієї сторони на прийняття умов іншої стосовно надання запропонованих останньою банківських послуг, факт належного ознайомлення сторони договору, яка приєднується до його умов, з власне умовами договору про приєднання, а також факт погодження всіх істотних умов договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.
Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі №750/6058/17, від 31 травня 2022 року у справі №366/3214/19.
Отже, з підписанням відповідачем анкети-заяви та довідки про ознайомлення із умовами кредитування, сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору кредиту. 
Як вбачається із виписки за договором б/н за період 22.02.2010 — 26.01.2022, ОСОБА_1 користувався кредитним коштами та вносив кошти на погашення заборгованості, витратив за увесь період користування кредитною карткою 119 071, 27 грн. кредитних коштів та вніс на погашення заборгованості 99 471, 68 грн. 
11 травня 2021 року ОСОБА_1 погодився із нарахованим банком розміром заборгованості та вніс на її погашення 13 692, 56 грн.
Залишок після операції 172, 56 грн., тобто заборгованість станом на 11.05.2021 року відсутня.
З 12 по 30 травня 2021 року ОСОБА_1 використано кредитних коштів на суму 15 659, 97 грн.
Після 30 травня 2021 року ОСОБА_1 не використовував кредитних коштів, а також не вносив жодних коштів на повернення кредиту та відсотків. 
За період з 1.06.2021 по 1.01.2022 року банком нараховано відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5%, що разом за вказаний період складає суму 3 939, 62 грн.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У суді першої інстанції відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що 11 травня 2021 року він повністю погасив заборгованість, після чого не використовував кредитних коштів. 
Однак, такі твердження є голослівними та спростовуються наданою позивачем випискою з рахунку. 
Відповідач не подав суду жодних доказів, які б спростовували зазначені у виписці з рахунку відомості щодо використання ним кредитних коштів протягом 12-30 травня 2021 року, вчинення шахрайських дій щодо нього, про які він заявляв у суді першої інстанції.
Крім цього, проаналізувавши зміст виписки з рахунку, слід відмітити, що аналогічні операції щодо використання відповідачем кредитних коштів на оплату цифрових товарів GOOGL мали місце і раніше, до 12 травня 2021 року. Цих операцій до 12 травня 2021 року відповідач не заперечував та повністю сплатив 11 травня 2021 року наявну заборгованість, в тому числі і за операціями щодо оплати цифрових товарів GOOGL.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача отриманих ним кредитних коштів у сумі 15 659, 97 грн. підлягають до задоволення.
Що ж стосується процентів за користування кредитним коштами, то позивач нарахував суму 3939, 62 грн. за період з 1.06.2021 року по 1.01.2022 року, виходячи із процентної ставки 3, 5%.
Однак, сторонами у Довідці про умови кредитування погоджена відсоткова ставка у розмірі 2,5% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, тому виходячи саме із такої відсоткової ставки слід розраховувати розмір відсотків.
Від суми заборгованості за тілом кредиту 15 659, 97 грн. сума відсотків за погодженою сторонами ставкою складає 13, 05 грн. в день (15 659, 97 грн. х 2, 5% в місяць х 12 місяців у році / 360 днів у році = 13, 05 грн).
Враховуючи кількість днів у кожному з місяців, починаючи з 1 червня 2021 до 1 січня 2022 року, загальна сума відсотків складає 2 792, 7 грн. (214 днів х 13,05 грн. = 2 792, 7 грн.)
Отже, позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягають до часткового задоволення, слід стягнути з відповідача 2 792, 7 грн. відсотків за користування кредитним коштами у сумі 15 659, 97 грн. за період з 1.06.2021 року по 1.01.2022 року.
Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 18 452, 67 грн., з яких 15 659, 97 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 792, 7 грн. - відсотки.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства “Комерційний банк “ПриватБанк” - задовольнити частково.
Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року — скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства “Комерційний банк “ПриватБанк” - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (ЄРДПОУ 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) 18 452, 67 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні шістдесят сім копійок) заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 6202,50 грн (шість тисяч двісті дві гривні та п`ятдесят копійок) сплаченого судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 23 серпня 2022 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.

Судді                                                                                Гірський Б.О.

                                                                               Парандюк Т.С.