ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/12704/20                                                                             Суддя першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., 
секретаря                                                  Вишняк В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастра в Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року, -

У С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Держгеокадастра у Київській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастра у Київській області) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Київській області, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 26 серпня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221887800:03:019:0167, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти та зобов`язано відповідача розглянути відповідне клопотання з належним та обгрунтованим мотивуванням підстав винесення свого рішення за результатами його розгляду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
03 березня 2021 року Київським окружним адміністративним судом постановлено додаткове рішення, яким заяву про розподіл судових витрат задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року скасовано. Стягнуто з ГУ Держгеокадастра у Київській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн, а також витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 грн.
30 листопада 2021 року позивач звернувся до місцевого суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати цю ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.
Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження, водночас судом не встановлено, що виконавче провадження по справі завершено. 
Однак з таким висновком суду погодитися не можна.
Згідно зі статтею 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частина 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За приписами підпункта 1 пункту 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає зміст рішення, у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк виконання рішення.
Своєю чергою Кодекс адміністративного судочинства України містить розділ IV під назвою «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах».
У цьому розділі є стаття 382 «Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах».
Частиною 1 наведеної правової норми закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. 
Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для встановлення судового контролю, суд має надати правову оцінку доводам позивача, зокрема, щодо невиконання відповідачем - суб`єктом владних повноважень рішення суду, яке набрало законної сили.
Додатково суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким дій зобов`язального характера, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Таким чином, завершення виконавчого провадження не виключає правових підстав для застосування судового контролю, оскільки його головна мета полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №611/26/17.
Однак під час розгляду заяви про встановлення судового контролю судом першої інстанції не було надано правової оцінки доводам заявника в частині невиконання суб`єктом владних повноважень рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року.
Наведене свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
За змістом частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Утім, положеннями частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме суду, який ухвалив судове рішення.
Оскільки рішення по суті спору ухвалено Київським окружним адміністративним судом, тому виключно до компетенції цього суду віднесено питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                           А.М. Горяйнов

                                                                                                    О.Є. Пилипенко