ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

10 травня 2022 року                                                                                  Справа № 902/864/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Розізнана І.В. 

представники учасників справи не викликались,       

розглянувши апеляційну скаргу Відповідача-Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниця на рішення господарського суду Вінницької області від 31.08.2021, повний текст якого складено 08.09.2021, у справі №902/864/20 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом Військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави, в особі –
 Державної екологічної інспекції у Вінницькій області м.Вінниця   
до                         Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниця м.Вінниця
про стягнення   17 424 грн 88 коп. плати за самовільний забір води,-

У вересні 2020 року до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява військового прокурора Вінницького гарнізону (надалі в тексті – Прокурор)  в інтересах держави, в особі – Державної екологічної інспекції у Вінницькій (надалі в тексті – Інстпекція) про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниця (надалі в тексті – КЕВ) 17242 грн 88 коп. плати за самовільний забір підземних вод. Правовими підставами звернення Прокурора до суду стало порушення КЕВ м.Вінниця  вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а саме  самовільний забір води з артезіанських свердловин.(т.1, арк.справи 1-16). 
Рішенням господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі №902/864/20 задоволено позов Військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави, в особі –  Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниця про стягнення 17424 грн 88 коп. плати за самовільний забір води.(т.2, арк.справи 150-162).
Рішення вмотивоване тим, що Прокурор дотримався вимог, передбачених ст.23 Закону України «Про прокуратуру» перед зверненням до суду в інтересах держави. Суд першої інстанції встановив наявність всього складу цивільного правопорушення для стягнення шкоди з Відпові-дача. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк позовної давності не пропущено. 
Не погоджуючись з рішенням, Відповідач подав скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.(арк. справи 157-163).
Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції непов-но з`ясував усі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги, що предметом даного спору є порушення природоохоронного законодавства, яке не обов`язково має наслідком нанесення шкоди природі. Поняття шкоди природі та порушення природоохоронного законодавства не є тотожними. Крім того, на думку Скаржника, Позивач міг провести плановий захід контролю в межах строку позовної давності та встановити порушення, однак цього не зробив. Таким чином, 11.01.2016 є датою відколи Позивач міг дізнатися про порушення прав (інтересів) держави у розумінні ч.1 ст.261 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, згідно ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №902/864/20. Крім того, встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Скаржнику копії відзиву протягом 5 днів з дня вручення ухвали, а також визначено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.(т.2, арк.справи 222).
17.01.2022 від Прокурора та 18.01.2022 від Позивача надійшли відзиви, у яких вони заперечують проти задоволення апеляційної скарги та просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 225-228, 242-243).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, 09-19 липня 2019 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Квартирно-експлуатаційним відділом міста Вінниця вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціональ-ного використання, відтворення і охорони природних ресурсів, зокрема, щодо водозабірних свердловин в смт.Стрижавка, с.Бохоники, с.Широка Гребля, с.Балки, с.Гущинці, м.Тульчин, м.Гайсин, м.Вінниця, про що складено акт №445/В від 19.07.2019.(т.1, арк.справи 21-39).
В ході перевірки встановлено, що балансі Відділу для господарсько-питних та виробничих потреб Відділ здійснює спеціальне водокористування згідно наступних дозволів та спеціальне водокористування:
- Дозвіл на спеціальне водокористування №390ВН/49д-18 від 04.07.2018 з терміном дії по 04.07.2023. Джерелами водокористування є: три артезіанських свердловини та каптажний колодязь, що розташовані по вул.Чехова, 7 у м.Вінниця; артезіанська свердловина, розташована по вул.Соборній, 44, м.Гайсин; чотири шахтних колодязя, розташованих в с.Гущинці Калинів-ського району; артезіанська свердловина, розташована по вул.Польова, 3 у м.Тульчин.
Попередній дозвіл по джерелах водокористування, що розташовані по вул.Чехова, 7 у м.Вінниця №874 від 26.05.2015 з терміном дії по 19.05.2018. В період з 20.05.2018 по 03.07.2018 із двох артезіанських свердловин без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 655,8 м3 води.
Попередній дозвіл по джерелах водокористування – чотири шахтних колодязя, розташо-ваних в с.Гущинці Калинівського району №673 термін дії дозволу з 18.12.2014 по 19.11.2017. В період з 20.11.2017 по 03.07.2018 без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 240 м3 підземних вод.
Попередній дозвіл по джерелу водокористування – одна артезіанська свердловина, що розта-шована по вул.Соборній, 44, м.Гайсин №873 терміном дії з 26.05.2015 по 19.05.2018. В період з 20.05.2018 по 03.07.2018 без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 1123,7 м3 підземних вод.
Попередній дозвіл по джерелу водокористування – артезіанська свердловина, розташована по вул.Польова, 3 у м.Тульчин №674 терміном дії з 18.12.2014 по 19.11.2017. В період з 20.11. 2017 по 03.07.2018 без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 165 м3 підземних вод.
- Дозвіл на спеціальне водокористування №1946 від 27.03.2017 терміном дії по 15.03.2022. Джерелом водокористування є одна водозабірна свердловина, розташована в с.Бохоники Вінницького р-ну Вінницької обл. Попередній дозвіл №424 від 27.03.2014 з терміном дії по 13.03.2017. В період з 14.03.2017 по 26.03.2017 без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 90 м3 підземних вод.
- Дозвіл на спеціальне водокористування №1995 від 26.04.2017 терміном дії по 20.04.2022. Джерелом водокористування є дві водозабірні свердловини, розташовані в с.Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області. Попередній дозвіл №426 від 27.03.2014 з терміном дії по 13.03.2017. В період з 14.03.2017 по 25.04.2017 без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 90 м3 підземних вод.
- Дозвіл на спеціальне водокористування №1945 від 27.03.2017 терміном дії по 20.03.2022. Джерелом водокористування є водозабірна свердловина, розташована в с.Балки Барського району Вінницької області. Попередній дозвіл №423 від 27.03.2014 з терміном дії по 13.03.2017. В період з 14.03.2017 по 26.03.2017 без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 89 м3 підземних вод.
- Дозвіл на спеціальне водокористування №1948 від 27.03.2017 терміном дії по 20.03.2022. Джерелом водокористування є дві водозабірні свердловини №121 та №122, розташовані в м.Гайсин Гайсинського району Вінницької області. Попередній дозвіл №422 від 27.03.2014 з терміном дії по 13.03.2017. В період з 14.03.2017 по 26.03.2017 без дозволу на спеціальне водокористування забрано 1167 м3 підземних вод.
- Дозвіл на спеціальне водокористування №1947 від 27.03.2017 терміном дії по 15.03.2022. Джерелом водокористування є водозабірна свердловина, розташована в смт.Стрижавка Вінниць-кого району Вінницької області. Попередній дозвіл №425 від 27.03.2014 з терміном дії по 13.03. 2017. В період з 14.03.2017 по 26.03.2017 без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 89 м3 підземних вод.
- Дозвіл на спеціальне водокористування №1188 від 12.01.2016 терміном дії по 03.01.2020. Джерелом водокористування є чотири водозабірних свердловини, розташовані на території військового містечка у м.Калинівка Калинівського району Вінницької області. В період з 27.11. 2015 по 11.01.2016 без дозволу на спеціальне водокористування було забрано 5382 м3 підземних вод.
- Дозвіл на спеціальне водокористування №1139 від 03.12.2015 терміном дії по 18.11.2020. Джерелом водокористування є водозабірна свердловина, розташована в с.Ведмеже Вушко Він-ницького району Вінницької області. 
Таким чином, в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 КЕВ здійснював самовільний забір підземних вод із водозабірних свердловин, які розташовані:
- в смт.Стрижавка Вінницького району в об`ємі 89 м3;
- в с.Бохоники Вінницького району в об`ємі 90 м3;
- в с.Широка Гребля Вінницького району в об`ємі 90 м3;
- в с.Балки Барського району в об`ємі 89 м3.
В період з 20.11.2017 по 03.07.2018 КЕВ здійснював самовільний забір підземних вод із:
- артезіанської свердловини, яка розташовані в м.Тульчин Вінницької області в об`ємі 165 м3;
- із чотирьох шахтних колодязя, які розташовані в с.Гущинці Калинівського району в об`ємі 240 м3;
В період з 20.05.2018 по 03.07.2018 Відділ здійснював самовільний забір підземних вод із артезіанських свердловин, які розташовані:
- в м.Вінниця в об`ємі 655,8 м3;
- в м.Гайсин в об`ємі 1123,7 м3.
Акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №445/ВН від 19.07.2019 є чинним, підписаний керівником КЕВ м.Вінниця без зауважень, в судовому порядку не оскаржувався.

Як вбачається довідки КЕВ м.Вінниця №3217 від 24.07.2019 обсяг забраної води в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із водозабірної свердловини, що розташована в смт.Стрижавка Він-ницького району становить 89 м3; обсяг забраної води в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із водозабірної свердловини, що розташована в с.Бохоники Вінницького району становить 90 м3; обсяг забраної води в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із водозабірної свердловини, що розта-шована в с.Широка Гребля Вінницького району становить 90 м3; обсяг забраної води в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із водозабірної свердловини, що розташована в с.Балки Барського району становить 89 м3; обсяг забраної води в період з 20.11.2017 по 03.07.2018 із артезіанської свердловини, що розташована в м.Тульчин Вінницької області становить 165 м3; обсяг забраної води в період з 20.11.2017 по 03.07.2018 із чотирьох шахтних колодязя, що розташовані в с.Гущинці Калинівського району становить 240 м3; обсяг забраної води в період з 20.05.2018 по 03.07.2018 із артезіанської свердловини, що розташована в м.Вінниця становить 655,8 м3; обсяг забраної води в період з 20.05.2018 по 03.07.2018 із артезіанської свердловини, що розташована в м.Гайсин становить 1123,7 м3.(т.1, арк.справи 43).
У зв`язку із виявленими порушеннями Позивачем згідно з вимогами Методики та із врахуванням обсягів забраних підземних вод у визначені вище періоди, розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного водокористування, розмір якої складає по артезіансь-ких свердловинах, які розташовані:
- в смт.Стрижавка Вінницького району – 413 грн 76 коп.;
- в с.Бохоники Вінницького району – 418 грн 41 коп.;
- в с.Широка Гребля Вінницького району – 418 грн 41 коп.;
- в м.Тульчин – 765 грн 09 коп.;
- в с.Балки Барського району – 413 грн 76 коп.;
- в с.Гущинці Калинівського району – 1115 грн 76 коп.;
- в м.Вінниця – 3048 грн 81 коп.;
- в м.Гайсин – 5254 грн 08 коп. та 5424 грн 80 коп.
Загальна сума збитків за самовільне користування підземними водами склала 17     242 грн 88 коп.(т.1, арк.справи 26).
Враховуючи виявлені факти використання підземних вод, Державною екологічною інспек-цією у Вінницькій області зроблено висновок про самовільне використання Відповідачем надр (підземні води) за відсутності дозволів на користування надрами (підземні води), що є порушен-ням ст.ст.16, 19, 21 Кодексу України про надра та ч.5 ст.17 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».
Матеріали справи свідчать, що за наслідками виявлених порушень природоохоронного законодавства старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середо-вища Вінницької області Державної екологічної інспекції в Вінницької області складено протокол про адміністративне правопорушення №010411 від 29.07.2019 та постанову про накладення адміністративного стягнення №03/151 від 29.07.2019, згідно якої начальника відділення експлуатації фондів КЕМ м.Вінниця Колбасу В.І визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 82, 48 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн, який сплачено 29.07.2019.(т.1, арк.справи 40, 41, 42). 
З метою добровільного відшкодування збитків Позивачем надіслано Відповідачу претензію №3290/03 від 19.08.2019 про відшкодування завданих державі збитків внаслідок порушення природоохоронного законодавства із відповідним розрахунком розміру збитку, яка залишена без відповіді та без задоволення.(т.1, арк.справи 44-45).
Як вбачається з матеріалів справи, у звязку із відсутністю фінансування Інспекція 05.06.2020 року звернулась до Прокурора із проханням представляти інтереси держави у даних правовідносинах, у відповідь на що Прокурором повідомлено про можливість самостійно відстоювати інтереси держави.(т.1, арк.справи 17-18, 19).
Відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» 28.08.2020 Прокурор надіслав відповідного листа органу уповноваженому станом здійснювати захист інтересів держави.(т.1, арк.справи 20).
Підставність звернення Прокурора до суду досліджувалась під час перегляду ухвали господарського суду Вінницької області про залишення позову прокурора без розгляду від 05.11.2020 у даній справі.(т.1, арк.справи 195-202).
Так, постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 19.05.2021 скасовано ухвалу господарського суду Вінницької області від 05.11.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 та передано справу №902/864/20 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Як зазначалося вище, рішенням від 31.08.2021 господарський суд Вінницької області  позов Прокурора задоволив.(т.2, арк.справи 150-162).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Предметом даного спору є стягнення шкоди.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті – ЦК України) встановлено, що цивільні права і обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. (ст.16 ЦК України). Згідно із п.8 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України (надалі в тексті – ГК України), якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування шкоди.
Застосування цього способу захисту визначається положенням ст.22 ЦК України і прово-диться як у договірних зобов`язаннях (ст.611 ЦК України), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл.82 ЦК України), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.
Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності перед-бачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 ЦК України.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст.1166 ЦК України, згідно з якою – майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи без-діяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відшкодування шкоди, заподіяною порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відпо-відальністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.
Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.
З огляду на наведене – предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.
Винне діяння – це усвідомлений, вольовий вчинок, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). 
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.
Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її конти-нентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності україн-ського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ст.1 Водного Кодексу України (надалі в тексті – ВК України) – водокористу-ванням є використання води (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів).
Водокористувачі, згідно ст.44 ВК України зобов`язані: дотримуватись встановлених норма-тивів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та лімітів скидання забруднюючих речовин та санітарних вимог; здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними водами; здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.
Водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування – це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.(ст.ст. 46, 48 ВК України).
Спеціальне водокористування здійснюється лише на підставі дозволу.(п.9 ч.1 ст.44; ч.1 ст.49 ВК України).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідве-дення» питне водопостачання – діяльність, пов`язана з виробництвом, транспортуванням та/або постачанням питної води споживачам питної води, охороною джерел та/або систем питного водопостачання.
Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.
Прісні підземні води це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, вико-ристовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.
Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єк-тами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому, спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування – право на їх використання.
Основними вимогами в галузі охорони надр, в силу ст.56 Кодексу України про надра – є забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр: додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами.
Згідно з ст.19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підпри-ємствам, установам, організаціям і громадинам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.
Відповідно до ст.21 цього ж Кодексу, надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідаль-ність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами.(ст.65 Кодексу України про надра).
Разом з тим, статтею 23 названого Кодексу закріплено право землевласників і земле-користувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопоста-чання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.
Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб`єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.
Однією з обов`язкових умов для звільнення суб`єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.
Законодавством віднесено господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями «водокористування для потреб галузей економіки» та «промислові потреби». Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 по справі №922/2610/14.
Матеріалами справи стверджено та не спростовано Відповідачем, що останній викорис-товує підземні води із артезіанських свердловин для господарсько-питних та виробничих потреб.
В період з 14.03.2017 по 26.03.2017 КЕВ здійснювало самовільний забір підземних вод із артезіанських свердловин, що розташовані в смт.Стрижавка, с.Бохоники, с.Широка Гребля Він-ницького району, с.Балки Барського району; в період з 20.11.2017 по 03.07.2018 КЕВ здійснювало самовільний забір підземних вод із артезіанських свердловин, що розташовані в м.Тульчин та с.Гущинці Калинівського району; в період з 20.05.2018 по 03.07.2018 КЕВ здійснювало самовільний забір підземних вод із артезіанських свердловин, що розташовані в м.Вінниця та м.Гайсин. 
Вказане підтверджується актом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №445/ВН від 19.07.2019, наявними в матеріалах справи дозволами на спеціальне водокористування виданими КЕВ м.Вінниця.
Згідно з ч.5 ст.17 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», у разі вико-ристання підземних вод для питного водопостачання відповідне підприємство повинне одержати згідно з законом дозвіл на користування надрами.
Таким чином суд першої інстанції правомірно визначив, що вказані періоди Відповідач використовував надра (підземну воду) з артезіанських свердловин для питного водопостачання, що виключає можливість використання підземних вод без отримання відповідного дозволу на користування надрами, передбаченого ст.16,19,21 Кодексу України про надра.
Статтею 65 Кодексу України про надра встановлено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відпові-дальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами.
Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. 
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.(ст.ст. 67, 111 ВК України).
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природ-ного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природ-ного середовища, згідно ст.69 даного Закону підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відпові-дальністю.
Таким чином, факти водокористування в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із артезіанських свердловин, що розташовані в смт.Стрижавка, с.Бохоники, с.Широка Гребля Вінницького району, с.Балки Барського району; в період з 20.11.2017 по 03.07.2018 із артезіанських свердловин, що розташовані в м.Тульчин та с.Гущинці Калинівського району та в період з 20.05.2018 по 03.07. 2018 із артезіанських свердловин, що розташовані в м.Вінниця і м.Гайсин без спеціальних на те дозволів – підтверджують, що усвідомлюючи неправомірність свої дії Відповідач не здійснив належних заходів для отримання своєчасного отримання дозволу на спеціальне водокористу-вання.
Вказане свідчить про наявність як вини Відповідача, так і протиправної поведінки.

Шкода та її розмір, який є предметом даного позову, підлягає доведенню, оскільки є оціночним поняттям та підлягає доказуванню у межах розгляду даної справи.
Відповідно до п.1.7 «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20.07.2009, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 №767/ 16783, зі змінами згідно наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №367 від 13.10.2015 (надалі в тексті – Методика) самовільне водокористування – використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.
Розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою 3сам = 5 х W х Тар (грн.).(п.9.1 Методики).
Пунктом 9.2 Методики встановлено, що фактичний об`єм води, що використана само-вільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспожи-вання та водовідведення або довідки фізичної особи-підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).
Матеріалами справи, зокрема довідкою КЕВ м.Вінниця №3217 від 24.07.2019 стверджу-ється, що обсяг забраної води в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із водозабірної свердловини, що розташована в смт.Стрижавка Вінницького району становить 89 м3; обсяг забраної води в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із водозабірної свердловини, що розташована в с.Бохоники Вінницького району становить 90 м3; обсяг забраної води в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із водозабірної свердловини, що розташована в с.Широка Гребля Вінницького району становить 90 м3; обсяг забраної води в період з 14.03.2017 по 26.03.2017 із водозабірної свердловини, що розташована в с.Балки Барського району становить 89 м3; обсяг забраної води в період з 20.11.2017 по 03.07.2018 із артезіанської свердловини, що розташована в м.Тульчин Вінницької області становить 165 м3; обсяг забраної води в період з 20.11.2017 по 03.07.2018 із чотирьох шахтних колодязів, що розташовані в с.Гущинці Калинівського району становить 240 м3; обсяг забраної води в період з 20.05.2018 по 03.07.2018 із артезіанської свердловини, що розташована в м.Вінниця становить 655,8 м3; обсяг забраної води в період з 20.05.2018 по 03.07.2018 із артезіанської свердловини, що розташована в м.Гайсин становить 1123,7 м3.(т.1, арк.справи 43).
У зв`язку із виявленими порушеннями Позивачем згідно з вимогами Методики та із врахуванням обсягів забраних підземних вод у визначені періоди, розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного водокористування, розмір якої складає по артезіанських свердло-винах, які розташовані:
- в смт.Стрижавка Вінницького району – 413 грн 76 коп.;
- в с.Бохоники Вінницького району – 418 грн 41 коп.;
- в с.Широка Гребля Вінницького району – 418 грн 41 коп.;
- в м.Тульчин – 765 грн 09 коп.;
- в с.Балки Барського району – 413 грн 76 коп.;
- в с.Гущинці Калинівського району – 1115 грн 76 коп.;
- в м.Вінниця – 3048 грн 81 коп.;
- в м.Гайсин – 5254 грн 08 коп. та 5424 грн 80 коп.
Загальна сума збитків за самовільне користування підземними водами склала 17242 грн 88 коп.(т.1, арк.справи 26).
Колегія суддів звертає увагу, що альтернативного розрахунку розміру збитків Відповідач не надав.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що звертаючись із позовом Проку-рор правомірно визначив факт заподіяння шкоди та її розмір в сумі 17242 грн 88 коп.

Причинний зв`язок полягає у тому, що внаслідок протиправної винної поведінки КЕВ, яка полягає у нездійсненні комплексу заходів щодо отримання своєчасного отримання дозволу на спеціальне водокористування та здійснення такого водокористування без відповідного дозволу у визначені періоди державі завдано збитків в сумі 17     242 грн 88 коп.

Переглядаючи оскаржуване рішення колегія суддів зауважує, що єдиним доводом апеляційної скарги є пропуск строку позовної давності на звернення до суду.
Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.(ст.261 ЦК України). 
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 09.07.2019 по 19.07.2019 державним інспек-тором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання КЕВ м.Вінниця вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Тобто строк позовної давності починається з 19.07.2019 – із дати закінчення державним інспектором перевірки вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середо-вища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та виявлення порушень щодо додержання КЕВ м.Вінниця вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, 
Таким чином, строк позовної давності закінчується 19.07.2022. 
КЕВ м.Вінниці у своїй апеляційній скарзі від 23.11.2021 за вих.№573/4597 зазначає, що Позивач міг провести плановий захід контролю в межах строку позовної давності та встановити порушення, однак цього не зробив. Тому вважає 11.01.2016 датою, відколи Позивач міг дізнатись про порушення прав (інтересів) держави у розумінні ч.1 ст.261 ЦК України. 
Однак у періоди з 14.03.2017 по 26.03.2017 та з 20.11.2017 по 03.07.2018 КЕВ м.Вінниця здійснювало самовільний забір підземних вод. 
Підставами позову Прокурор зазначає періоди порушення природоохоронного законо-давства з 14.03.2017 по 26.03.2017 та з 20.11.2017 по 03.07.2018.
Тому доводи Відповідача про те, що 11.01.2016 Позивач міг дізнатись про порушення прав (інтересів) держави, яке відбудеться у майбутньому відносно зазначеної в апеляційній скарзі дати 11.01.2016, а саме: у періоди часу з 14.03.2017 по 26.03.2017 та з 20.11.2017 по 03.07.2018 – не знаходять свого підтвердження.
Крім того, відповідно до пункту 2 ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» планові заходи державного нагляду (конт-ролю) здійснюються органом державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єктів господарю-вання, яка віднесена: до високого ступеня ризику – не частіше одного разу на два роки; до середнього ступеня ризику – не частіше одного разу на три роки; до незначного ступеня ризику – не частіше одного разу на п`ять років. 
Відтак, Інспекція мас право планувати і проводити планові перевірки у будь-який час, але не частіше строку, визначеного вищезазначеною статтею. Законодавством не заборонено прове-дення перевірок рідше, але чітко визначено заборону не частіше. 
Відтак, твердження Відповідача щодо необхідності проведення Інспекцією перевірки у 2016 році є помилковим та безпідставним. 
Враховуючи вищезазначене, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено право, а не обов`язок здійснювати перевірки державного нагляду (контролю) зважаючи на ступінь ризику суб`єкта господарювання. 
При цьому, статтею 44 ВК України визначено, що водокористувачі зобов`язані здійсню-вати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу. І не залежно від того, як часто Інспекція буде здійснювати перевірку, і чи буде взагалі здійснювати перевірку дотримання КЕВ м.Вінниця вимог природоохоронного законодавства, законодавством заборонено здійснювати водокористування без дозвільних документів. 

Розглянуто всі доводи та вимоги апеляційної скарги, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.
Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов`язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України). 
Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 270, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського про-цесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниця на рішення госпо-дарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі №902/864/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верхов-ного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.
3. Матеріали справи №902/864/20 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.