ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6808/21  Номер провадження 22-ц/814/1070/22	Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2022 року 	м. Полтава	

 Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М. при секретарі судового засідання: Бродській В.О.,-
розглянувши у відкритому судовому засіданні за власною ініціативою та за заявою представника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвоката Марченко Галини Іванівни питанняяпро ухвалення додаткового рішення у справі №552/6808/21 за позовною заявою  ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу №253-К від 01.11.2021 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа – Незалежна первинна професійна спілка «Громадянський захист», третя особа - Первинна профспілкова організація Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Полтавського апеляційного суду перебувала на розгляді вищезазначена цивільна справа. 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 червня 2022 року апеляційну скаргу представника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвоката Марченко Галини Іванівни- задоволено частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтава від 10 лютого 2022 року в частинірозміру стягнутого із відповідача на користь позивача середнього заробітку – змінено, стягнуто з Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21104,25 (двадцять одну тисячу сто чотири гривені 25 копійок).
В іншій частині рішення суду та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтава від 17 лютого 2022 року – залишено без змін.
Однак, питання щодо розподілу судових витрат понесених відповідачем при розгляді цієї справи судом апеляційної інстанції не було вирішено.
16.06.2022 рокуна адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвоката Марченко Галини Іванівнипро ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Заява мотивована тим, що суд у своєму рішенні не вирішив питання про розподіл судових витрат, зокрема сплачений апелянтом судовий збір по справі та витрати на правову допомогу. Вказує, що до суду представником апелянта поданий розрахунок витрат на правову допомогу, який попередньо надісланий іншим учасникам справи.
Перевіривши наведені в заяві доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходе на наступного висновку.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
З урахуванням положень ст. 270 ЦПК України апеляційний суд не вбачав необхідності викликати сторони для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому розглянув дане питання без виклику зазначених осіб.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно ч. 1, п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Полтавського апеляційного суду від 14 червня 2022 року рішення Київського районного суду м. Полтава від 10 лютого 2022 року змінено лише в частинірозміру стягнутого із відповідача на користь позивача середнього заробітку. В іншій частині рішення суду та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтава від 17 лютого 2022 року – залишено без змін.
Тому, питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом лише в частині задоволених доводів апеляційної скарги, які стосуються стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу щодо визнання протиправним, скасування наказу та поновлення на роботі, однак не була звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою щодо стягнення з Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській областіна її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (майнова вимога 908 грн).
Тому, за вищевказану вимогу ОСОБА_1 сплачувала судовий збір у розмірі 908,00 грн, а за подачу апеляційної скарги в частині вказаної позовної вимоги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1362,00 грн.
Проте, відповідач - Регіональний офіс водних ресурсів у Полтавській областіпри подачі апеляційної скарги сплачував судовий збір у розмірі – 4086,00 грн, оскільки рішення суду ним оскаржувалося в повному обсязі.
Враховуючи те, що даною постановою рішення суду першої інстанції змінено, та зменшено суму стягнутого з Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу до розміру 21104,25 (двадцять одну тисячу сто чотири гривень 25 копійок) гривень, то вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволено на 47,9%, частка відмовлених вимог становить – 52,1% .
Відтак, з позивача  ОСОБА_1  на користь відповідача Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області підлягає стягненнюсума понесених ними судових витрат пов`язаних з оплатою судового збору у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 652,40 (1362*47,9%) гривень.
При цьому, сума судових витрат понесених Регіональним офісом водних ресурсів у Полтавській області пов`язаних з оплатою судового збору у розмірі 3433,60 грн (4086,00 – 652,40) слід покласти на відповідача, оскільки в іншій частині судового рішення апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду без змін.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат понесених Регіональним офісом водних ресурсів у Полтавській області на правову допомогу, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктами 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвокатом Марченко Галиною Іванівною надано: Звіт по коштам щодо надання правової допомоги Регіональному офісу водних ресурсів у Полтавській області; копію договору про надання правової допомоги; чек на оплату послуг копіювання; підтвердження участі в семінарах; підтвердження додаткової оплати послуг консультанта; докази направлення даного звіту представнику іншої сторони.
У звіті по коштам щодо надання правової допомоги Регіональному офісу водних ресурсів у Полтавській області зазначено, що станом на 14.06.2022 року ТОВ «Юридичні Технології ЛТД» надано Регіональному офісу водних ресурсів у Полтавській області наступні послуги: Ознайомлення з матеріалами справи та зняття фотокопій - 2 години; Роздруківка справи – 1,5 години; Перегляд відеозаписів судових засідань – 2,5 години; Підготовка апеляційної скарги – 6 годин; Підготовка пояснень – 1,5 години; Участь у судовому засіданні юриста – 1,5 години (з урахуванням часу проїзду); Участь підприємства у семінарах НААУ з профільного питання – 2 години
Представник відповідача Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвокат Марченко Галина Іванівна зазначила, що вартість наданих послуг становить 20400,00 грн (17*1200 грн).
Вказує, що станом на квітень складено акт виконаних робіт на суму 12000,00 грн, сплачено кошти у сумі 12000,00 грн.
23.06.2022 року представником Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвокатом Марченко Г.І. подано клопотання про доповнення до Звіту по судовим витратам, в якому зазначила, що послуги фахівця оплачені авансом у сумі 1500 грн. Тому прохала при розподілі судових витрат врахувати проведену їй оплату.
Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі та обґрунтованості таких витрат, колегія суддів враховує наступне.
У  п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В апеляційній скарзі адвокат Марченко Г.І. зазначає, що згідно укладеного договору вартість правових послуг оцінюється в розмірі 1200,00 грн/год роботи адвоката.
Проте, згідно договору №8 про надання правової допомоги від 01 березня 2022 вбачається, що у ньому не вказано вартість послуги за годину роботи. 
Крім того, у п.п 3.1, 3.2, 3.3 вищевказаного Договору зазначено, що загальна вартість послуг за цим Договором становить 49900,00 грн. Оплата за надані послуги проводиться на підставі Акту про надані послуги та рахунку на оплату протягом 7 банківських днів. У ціну Договору не входять і оплачуються Замовником окремо витрати по сплаті судового збору, інші необхідні витрати, які є передумовою вчинення нотаріальних дій, дій щодо реєстрації права власності, державної реєстрації угод, процесуальних дій, прийняття процесуальних та інших рішень органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями.
Проте, представником Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвокатом Марченко Г.І. не надано суду апеляційної інстанції: акт виконаних робіт на суму 12000,00 грн, а також доказів того, що їй сплачено кошти у сумі 12000,00 грн., а також інших доказів, які б підтверджували вказану нею суму наданих послуг.
Також слід зазначити, що участь підприємства у семінарах НААУ з профільного питання є правом адвоката, та не входить у перелік послуг, які надаються ним при розгляді вказаної справи.
У  додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Апеляційний суд, оцінюючи обґрунтованість в контексті положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена представником відповідачем сума є необґрунтованою. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Полтавського апеляційного суду від 14 червня 2022 року рішення суду першої інстанції змінено, лише в частині стягнутого з відповідача на користь позивача розміру стягнутого середнього заробітку. В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтава від 10 лютого 2022 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтава від 17 лютого 2022 року, яким вимоги позивача були задоволені – залишено без змін.
За вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для ухвалення у справі додаткової постанови про стягнення з позивача  ОСОБА_1 на користь відповідача Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській областівитрат на правову допомогу у розмірі 3375,00 грн, що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, а також витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 652,40 грн., а всього 4027.40 грн.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 382  ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Заяву представника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвоката Марченко Галини Іванівнипро ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь відповідача Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській областівитрат на правову допомогу у розмірі 3375,00 грн, а також витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 652,40 грн., а всього 4027,40 грн.

В іншій частині заяви представника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області – адвоката Марченко Галини Іванівни - відмовити. 

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2022 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.Ю. Кузнєцова _______________ Л.М. Хіль