УХВАЛА
21 червня 2022 року
м. Київ
справа № 567/869/20
провадження № 51-1189ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 14 березня 2022 року щодо останнього,
встановив:
Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою в якій не погоджується з ухвалою Рівненського апеляційного суду від 14 березня 2022 року, постановленою щодо ОСОБА_5 , де порушує питання про скасування оскарженого судового рішення і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
За приписами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи  необґрунтованість судового рішення.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Оскаржене судове рішення захисник просить скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. 
В обґрунтування доводів касаційної скарги про неправильну кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі – КК), захисник стверджує, що дії засудженого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 396 цього Кодексу, якою передбачена відповідальність за приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і, з огляду на це, не погоджується із юридичною оцінкою дій засудженого за ч. 2 ст. 15 п. 13 
ч. 2 ст. 115 вказаного Кодексу. Вказує, що засуджений не заперечує правильності встановлення судами фактичних обставин кримінального провадження. При цьому, не наводить належного обґрунтування тверджень про неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на докази, покладені в обґрунтування висновку про винуватість засудженого, в аспекті застосування положень статей 438, 413 КПК.
В касаційній скарзі захисник висуває вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, проте така вимога суперечить змісту касаційної скарги, який зводиться в цій частині до міркувань на предмет можливості перекваліфікації дій засудженого судом касаційного інстанції, за наявності відповідного переконання Суду в обґрунтованості таких суджень сторони захисту.
Окрім цього, у касаційній скарзі містяться твердження про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість призначеного покарання за епізодом замаху на умисне вбивство ОСОБА_6 , однак відсутнє обґрунтування явної несправедливості призначеного судом покарання через наявність відмінності не будь-якого, а принципового характеру стосовно його виду чи розміру, в контексті приписів ст. 414 КПК, а також не указано яких порушень процесуального закону припустився апеляційний суд при перевірці вироку в частині призначення покарання, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, визначені положеннями статей 404, 405 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і  встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                       ОСОБА_3