ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 серпня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/1130/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 р. (суддя Дегтярьова С.В.) в справі № 340/1130/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та  скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі – ДПП) про визнання протиправним та  скасування наказу  від 06.12.2021 р. №812 «Про застосування до працівників УПП в Кіровоградській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;  визнання протиправним та скасування наказу від 11.01.2022 р. №123о/с в частині його звільнення з 11.01.2022 р.;  зобов`язання поновити його на посаді старшого лейтенанта поліції, інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, стягнення середнього заробітку у сумі 10 080,51 грн. за час вимушеного прогулу з 11 січня 2022 року на день винесення судом рішення.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 р. позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ ДПП від 06 грудня 2021 року №812 «Про застосування до працівників УПП в Кіровоградській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині накладення на інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції; визнано протиправним та скасовано наказ ДПП від 11 січня 2022 року №123о/с  в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 11.01.2022 року; поновлено на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 12 січня 2022 року; стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 січня 2022 року в сумі 31 067,94 грн.; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
          В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апелянт вважає неправильним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях позивача порушень КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 р. № 1395, адже у разі виявлення правопорушення, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься постанова, а санкцією цієї статті не передбачено застосування стягнення у вигляді попередження. Звертає увагу, що поліцейський наряд не користувався портативним відеореєстратором.
Враховуючи доведеність порушення посадових обов`язків, умисний характер невикористання технічних засобів під час несення служби, вважає обґрунтованим  висновок дисциплінарної комісії, що дії по умисному невикористанню технічних засобів допущені позивачем з метою приховати більш тяжкий проступок, пов`язаний з корупційним ризиком.
Судом першої інстанції не надано правової оцінки порушення позивачем п. 13 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС 27.04.2020 р. № 357, в частині залишення екіпажем зони оперативного реагування.
Крім того,  судом першої інстанції не враховано видалення файлів відеореєстратора службового транспортного засобу та не надано правової оцінки невідповідності між поясненнями позивача.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника Управління патрульної поліції в Кіровоградській області від 27.09.2021 року №2123 за фактом вчинення неправомірних дій 18.09.2021 року окремими працівниками УПП в Кіровоградській області призначено службове розслідування. Цим же наказом призначено голову та членів дисциплінарної комісії.
У висновку за результатами службового розслідування вказано, що відповідно до розстановки сил та засобів роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП з 20:00 18 вересня 2021 року до 08:00 19 вересня 2021 року в складі наряду «Ліана-0152» на службовому транспортному засобі Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , на патрулювання заступили: заступник командира роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 ; інспектор взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 ; поліцейський взводу №2 роти №2 та батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старший сержант поліції ОСОБА_3 . 
Згідно з відомостями Журналу обліку, видачі, повернення матеріальних цінностей сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Кіровоградській області ДПП №251 від 18.09.2021 року роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП на час виконання службових обов`язків поліцейські отримали відеореєстратори: старший лейтенант поліції ОСОБА_2 ВА-0015; старший лейтенант поліції ОСОБА_1   ВА-0170; старший сержант поліції ОСОБА_3   ВА-0047.
Судом першої інстанції проаналізовано висновок службового розслідування та зроблено висновок, що позивач не дотримався  вимог п. 4 та 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 та не включив портативной відеореєстратор з моменту початку виконання службових обов`язків,  не здійснив безперервної відеозйомки до їх завершення.
Разом з тим,  суд першої інстанції вважав, що в ході проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлено та не описано з посиланням на докази того, що саме позивач здійснив видалення відеофайлів з відеореєстратора службового транспортного засобу, а тому таке порушення щодо позивача не є доведеним.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що обов`язку складати поліцейськими протокол за ч. 2  ст. 122 КУпАП   цей кодекс не містить, а згідно зі  статтею 22 КУпАП  при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому в  КУпАП  відсутні визначення поняття «малозначність правопорушення» та його ознаки. У кожному конкретному випадку орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, самостійно вирішує питання про визнання діяння малозначним, а лише примітка  статті 22 КУпАП  містить вказівку про те, що положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених  частиною четвертою  статті  121,  частиною п`ятою  статті  122,  статтями  122-2,  122-4,  частиною третьою  статті  123,  частинами другою - четвертою  статті  126  та  статтею  130  цього  Кодексу.
Тому через те, що  неможливості звільнення порушника від адміністративної відповідальності та здійснення усного зауваження за ч. 2  ст. 122 КУпАП  примітка  статті 22  цього Кодексу  не містить, суд першої інстанції вважав, що відсутні з боку позивача порушення вимог  КУпАП,  Інструкції №1395.
З приводу описаних у висновку службового розслідування обставин та пояснень ОСОБА_4 щодо отримання нарядом «Ліана-0152» неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США суд першої інстанції зазначив, що дисциплінарною комісією вини позивача в описаних обставинах в поясненні ОСОБА_4 не встановлено, відповідними доказами не доведено, опитування ОСОБА_5 в межах службового розслідування не здійснено.  
Суд першої інстанції, встановивши, що відповідачем при визначенні виду дисциплінарного стягнення позивача не враховано, що вчинений ним проступок є невеликої тяжкості, не враховано того, що за час роботи позивач характеризувався позитивно, діючих дисциплінарних стягнень не має, до виконання службових обов`язків відносився сумлінно отримав подяку Національної поліції України, дійшов висновку, що  обраний Департаментом патрульної поліції вид дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції є надто суворим та не відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, тому задовольнив позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказів Департаменту патрульної поліції №812 від 06 грудня 2021 року «Про застосування до працівників УПП в Кіровоградській області ДПП дисциплінарних стягнень та №123 о/с від 11 січня 2022 року в частинах, що стосуються позивача.
Крім того, судом першої інстанції визнано обґрунтованими позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2022 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 15.04.2022 року (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді), який  складає 94 календарних дня,в розмірі  31 067,94 грн. 
Проте суд першої інстанції вважав, що вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку з 11.01.2022 року не можуть бути  задоволені, оскільки день звільнення зі служби є останнім днем служби (оплачуваним), а тому поновлення та стягнення належить здійснити з 12.01.2022 року.
          Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу  в Національній поліції України з 22.02.2016 р., з 01.08.2019 р. – на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП.
Позивач мав спеціальне звання старший лейтенант поліції.
Позивачем прийнято присягу працівника Національної поліції України.
Наказом ДПП  від 27.09.2021 р. № 2123 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено службове розслідування за фактом можливого вчинення неправомірних дій окремими працівниками УПП в Кіровоградській області, утворено дисциплінарну комісію, позивача відсторонено від виконання службових обов`язків (а.с. 48-50).
Службове розслідування призначено на підставі подання Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки від 20.09.2021 р. № 3345 (а.с. 51-52).
Висновком службового розслідування за фактом можливого вчинення неправомірних дій 18.09.2021 р. окремими працівниками управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції відповідно до подання Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки від 20.09.2021 р. № 3345 від 24.11.2021 р., затвердженим 24.11.2021 р. начальником ДПП, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини першої статті 254 КУпАП, статей 3 та 6, частини першої статті 8, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, пунктів 3, 4, 6 та 11 частини третьої статті 1, частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту, абзаців 1, 2 та 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 р. № 1179, пункту 5 розділу ІІ, пункту 2 розділу ІІІ та підпункту 1 пункту 1 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 р. № 1026, пункту 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 р. № 1395, підпунктів 1, 6, 10 та 13 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 № 4/1, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13  Дисциплінарного статуту, запропоновано застосувати до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 115-148).
Наказом ДПП від 25.11.2021 р. № 2648 (а.с. 149-150) інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 допущено до виконання службових обов`язків.
Наказом ДПП від 06.12.2021 р. №812 «Про застосування до працівників УПП в Кіровоградській області дисциплінарних стягнень» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини першої статті 254 КУпАП, статей 3 та 6, частини першої статті 8, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, пунктів 3, 4, 6 та 11 частини третьої статті 1, частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту, абзаців 1, 2 та 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 р. № 1179, пункту 5 розділу ІІ, пункту 2 розділу ІІІ та підпункту 1 пункту 1 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 р. № 1026, пункту 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 р. № 1395, підпунктів 1, 6, 10 та 13 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 № 4/1, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13  Дисциплінарного статуту, застосовано до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 152-155).
ОСОБА_1 ознайомлений  з наказом 10.01.2022 р.
На виконання зазначеного дисциплінарного наказу ДПП  видано наказ від 11.01.2022 р. №123о/с, яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0012195), інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області, з 11.01.2022 р. звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої  статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»  (а.с. 156).
Наказ отримано позивачем 11.01.2022 р.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає  Закон України «Про Національну поліцію»    від 02.07.2015 р. № 580-VIII  (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до статті 19 якого    у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VIII).
За приписами  пункту 6 частини першої   статті 77 Закону № 580-VIII   поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Обсяг основних обов`язків поліцейського визначено  частиною першою  статті 18 Закону № 580-VIII, відповідно до якої поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень  Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Абзацами 1, 2, 5 пункту 1 розділу 2 Правил  етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 р. №1179, передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:
неухильно дотримуватися положень  Конституції  та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені  Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;
неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених  Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції»  та іншими актами законодавства України.
Частинами першою та другою статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, затверджено Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі – Дисциплінарний статут).
За приписами частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським  Конституції  і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених  статтею 18  Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
За приписами статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частин першої – третьої  статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
В цьому випадку дотримання відповідачем порядку призначення та проведення службового розслідування не є спірним питанням.
Дисциплінарний проступок, за вчинення якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, виходячи з висновку службового розслідування, полягає у такому:  
1)          порушення норм КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 р. № 1395, в частині не винесення постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП, санкцією якої  не передбачено застосування стягнення у вигляді попередження;
2)          невикористання технічних засобів з метою приховати більш тяжкий проступок, пов`язаний з корупційним ризиком;
3)          видалення файлів відеореєстратора службового транспортного засобу.
Стосовно порушення позивачем КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, суд зазначає таке.
У висновку про результати  службового розслідування зазначено, що інспектор взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , зупиняючи автомобіль за порушення  Правил дорожнього руху,  не вжив ніяких заходів щодо  притягнення водія  до адміністративної відповідальності, цим самим  вчинив дисциплінарне  правопорушення.
За позицією позивача, яка викладена ним як під час службового розслідування, так й в позовній заяві, 18.09.2021 р. під час патрулювання по вул. Волкова наряд  зупинив мікроавтобус марки «Мерседес» у зв`язку з тим, що водій не ввімкнув ближнє світло фар в темну пору доби. Адміністративний матеріал на водія не складався, оскільки правопорушення було малозначним, водієві було зроблено усне  попередження. 
Статтею 254 КУпАП  передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках, передбачених  статтею 258 цього Кодексу.
Частиною другою   статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за   порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 р. №1395, (далі -  Інструкція №1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до  статті 255 КУпАП  складає протокол про адміністративне правопорушення.
Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою, сьомою - дев`ятою статті  121, частинами п`ятою і сьомою статті  122, частиною першою статті  122-2, статтями  122-4,  122-5, частинами другою і третьою статті  123, статтею  124, частиною третьою статті  126, частиною четвертою статті  127, статтями  127-1,  130,  139, частиною четвертою статті  140, статтею  188-28  КУпАП.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, обов`язку складати поліцейськими протокол за ч. 2  ст. 122 КУпАП  ця норма не містить.
Статтею 22 КУпАП  встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
КУпАП не містить визначення поняття «малозначність правопорушення» та критеріїв оцінки малозначності правопорушення. 
У кожному конкретному випадку орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, самостійно вирішує питання про визнання діяння малозначним.
Примітка  статті 22 КУпАП  містить вказівку про те, що положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті  121, частиною п`ятою статті  122, статтями  122-2,  122-4, частиною третьою статті  123, частинами другою - четвертою статті  126  та статтею  130  цього  Кодексу.
Враховуючи, що приміткою до статті 22 КУпАП правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 цього кодексу, не віднесене до правопорушень, за вчинення яких порушник може бути звільнений від адміністративної відповідальності із оголошенням усного зауваження, є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність в діях позивача порушень вимог  КУпАП та  Інструкції №1395. 
Стосовно невикористання технічних засобів з метою приховати більш тяжкий проступок, пов`язаний з корупційним ризиком, та видалення файлів відеореєстратора службового транспортного засобу суд вказує на таке.
Статтею 40 Закону №580-VIII  встановлено, що  поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.
Технічні вимоги та особливості використання таких систем затверджує Міністерство внутрішніх справ.
На виконання  пункту 9 частини першої статті 31, статті 40 Закону України  Про Національну поліцію» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 р. №1026, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 р. за №28/32999, затверджена Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (далі –  Інструкція  №1026), згідно з пунктом 1 якої  Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.
Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів, застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, визначає саме  Інструкція №1026, яка і передбачає обов`язковість їх включення поліцейським з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, та ведення відеозапису безперервно до її завершення.
Відповідності до пункту 4 розділу ІІ Інструкції № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.
За змістом пункту 5 розділу ІІ  Інструкції №1026  включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Положеннями пунктів 1 та 2 розділу ІІІ  Інструкції №1026  передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Підпунктом 1 пункту 1 розділу VІІ  Інструкції №1026  встановлено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу.
          Висновком службового розслідування встановлено порушення позивачем пункту 5 розділу ІІ  Інструкції №1026 в тій частині, що портативний відеореєстратор вимикався під час несення служби
          Суд першої інстанції в цій частині дійшов висновку, що позивач не дотримався вимог п. 4 та п. 5 розділу ІІ  Інструкції №1026  та не включив портативний відеореєстратор з моменту початку виконання службових обов`язків, та не здійснив безперервної відеозйомки до їх завершення.
Позивачем в цій частині рішення суду не оскаржене. 
Тому, враховуючи висновки службового розслідування, не спростування позивачем висновків суду першої інстанції стосовно недотримання ним вимог пунктів 4 та 5 розділу ІІ  Інструкції №1026, суд погоджує цей висновок суду першої інстанції.
Щодо ж до порушення позивачем підпункту 1 пункту 1 розділу VІІ  Інструкції №1026 в частині самовільного видалення відеозаписів з носіїв інформації   суд вказує на таке.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, в ході службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлено та не описано з посиланням на докази того, що саме позивач здійснив видалення відеофайлів з відеореєстратора службового транспортного засобу.
Відповідно, враховуючи відсутність доказів видалення саме позивачем відеозаписів з носія інформації (відеореєстратора службового транспортного засобу), є правильним висновок суду першої інстанції про недоведеності порушення позивачем підпункту 1 пункту 1 розділу VII Інструкції № 1026.
Посилання апелянта на невикористання позивачем технічних засобів з метою приховати більш тяжкий проступок, пов`язаний з корупційним ризиком, суд визнає незмістовними, оскільки такі мотиви є припущеннями, а службовим розслідуванням не встановлено вчинення позивачем корупційного діяння, відповідно, це не було підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності оскарженими наказами. 
Крім того, апелянт вказує на порушення позивачем п. 13 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС 27.04.2020 р. № 357, в частині залишення екіпажем зони оперативного реагування, проте суд вважає за необхідне зазначити, що таке порушення не було підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, тому суд не може надавати правової  оцінки таким доводам. 
Як зазначено вище, фактично підставою для часткового задоволення позову слугував висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем при визначенні виду дисциплінарного стягнення позивача не враховано, що вчинений ним проступок є невеликої тяжкості, не враховано того, що за час роботи позивач характеризувався позитивно, діючих дисциплінарних стягнень не має, до виконання службових обов`язків відносився сумлінно, а тому обраний ДПП вид дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції є надто суворим та не відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку. 
Частиною третьою статті 19 Дисциплінарного статуту  передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Матеріалами справи, зокрема службовою характеристикою  встановлено, що позивач за період служби в поліції  зарекомендував себе позитивно, діючих дисциплінарних стягнень не має, має подяку Національної поліції України.
Тому суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем при визначенні виду дисциплінарного стягнення не  враховано, що вчинений позивачем проступок є невеликої тяжкості, не враховано того, що за час проходження служби в поліції  позивач характеризувався позитивно, діючих дисциплінарних стягнень не має, до виконання службових обов`язків відносився сумлінно, отримав подяку Національної поліції України, а тому обраний ДПП вид дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції є надто суворим та не відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.
Отже, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність наказів ДПП від 06.12.2021 р. №812 «Про застосування до працівників УПП в Кіровоградській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині накладення на інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та від 11.01.2022 р. та  №123о/с  в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 11.01.2022 року.
Відповідно до частини першої   статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Оскільки судом першої інстанції правильно визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення позивача, є правильним висновок суду першої інстанції про поновлення позивача на тій посаді, з якої його звільнено, - інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 12 січня 2022 р.
Відповідно до частини другої  статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції в частині стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, апелянтом не спростовуються розмір стягнутого на користь позивача грошового забезпечення, тому судом не надається правова оцінка висновкам суду першої інстанції в цій частині.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа стосується питання прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а позивач не є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище, ця справа є справою незначної складності у розумінні пункту 1 частини шостої  статті 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 р. в справі № 340/1130/22  залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 р. в справі № 340/1130/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та  скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 08.08.2022 р. та відповідно до пункту  2 частини п`ятої  статті 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
          Повне судове рішення складено 08.08.2022 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко