ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року 
м. Київ

справа №460/4125/20
адміністративне провадження № К/9901/30970/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Білак М.В.,  Єресько Л.О., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 460/4125/20
за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Рівненської області, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року (суддя-доповідач - Шинкар Т.І., судді: Іщук Л.П., Шевчук С.М.),
УСТАНОВИВ: 
І. Короткий зміст позовних вимог
1.          У червні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Рівненської області, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (далі альтернативно - Друга кадрова комісія або Кадрова комісія), у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Другої кадрової комісії від 09 квітня 2020 року № 267 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» про визнання ОСОБА_1 такою, що неуспішно пройшла атестацію;
- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Рівненської області від 30 квітня 2020 року № 355к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Рівненської області;
- зобов`язати Рівненську обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва інтересів держави з питань земельних відносин та у сфері охорони навколишнього природного середовища управління представництва інтересів держави в суді Рівненської обласної прокуратури або на рівнозначну посаду, з якої її було звільнено, яка буде наявна в Рівненській обласній прокуратурі на момент такого поновлення, з 04 травня 2020 року;
- стягнути з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 04 травня 2020 року і до моменту фактичного поновлення на роботі.
2.          Позов обґрунтований тим, що порядок і підстави звільнення прокурорів визначається лише Законом № 1697-VII, який є спеціальним законодавчим актом, що визначає статус прокурора. В той же час, при звільненні позивачки відповідач керувався нормами Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-ІХ), який суттєво звужує зміст та обсяг прав ОСОБА_1 , яка була вимушена проходити протиправну, на її думку атестацію, для підтвердження своєї компетентності.
3.          Також зазначено, що в наказі прокурора Рівненської області від 30 квітня 2020 року № 355к правовою підставою звільнення ОСОБА_1 визначено пункт 9 частини першої статті 51 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), який передбачає дві самостійні підстави звільнення прокурора з посади, а саме реорганізація чи ліквідація органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів. Між тим, у даному випадку Генеральним прокурором у період з 29 серпня 2019 по 04 травня 2020 року не приймалося рішень про скорочення кількості працівників чи про реорганізацію відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави у суді прокуратури Рівненської області, в якому працювала позивачка. Відтак, ОСОБА_1 не могла бути звільнена на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.
4.          Стосовно самої процедури атестації ОСОБА_1 зазначила, що очікувала проходити атестацію на тих умовах і за тією процедурою, які існували на час подання нею заяви про переведення та про намір пройти атестацію. Однак у подальшому ці умови були змінені, зокрема, призначено проходження двох видів тестування в один день, збільшено кількість питань на знання законодавства. Позивачка вказує, що 03 березня 2020 року проходила два етапи атестації. Під час складання іспиту іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички із використанням комп`ютерної техніки виникали технічні проблеми, у зв`язку із чим вона подала відповідну скаргу на ім`я голови кадрової комісії, в якій просила призначити новий час і дату складання іспиту на загальні здібності та навички із забезпеченням належних умов його проведення. Однак відповіді на скаргу не отримала, натомість, при ознайомленні з наказом про звільнення дізналася про рішення Другої кадрової комісії про неуспішне проходження нею атестації. 
5.          За наведених мотивів позивачка вважає, що оспорювані рішення і наказ підлягають є протиправними та підлягають скасуванню, а вона - поновленню на посаді в перейменованому органі прокуратури з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
6.          Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
7.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням вимог Закону №113-IX зайняти посаду в Рівненській обласній прокуратурі може лише та особа, яка займала посаду прокурора у Прокуратурі Рівненської області і яка успішно пройшла атестацію. У свою чергу, неуспішне проходження атестації розглядається за Законом №113-IX як підстава для звільнення. При цьому, пункт 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX містить пряму норму про те, що таке звільнення проводиться за пунктом 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII. З огляду на це суд першої інстанції відхилив доводи позивачки про те, що у відповідачів були відсутні підстави для її звільнення за пунктом 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII. Окремо суд зауважив, що ОСОБА_1 на добровільних засадах подала заяву про переведення її на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію і вчиняла відповідні активні дії, приймаючи участь у відповідних етапах атестації.
8.          Оцінивши рішення Другої кадрової комісії від 09 квітня 2020 року № 267, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що це рішення не відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) критеріям правомірності, обґрунтованості, неупередженості, добросовісності, розсудливості, прийняте без урахування вимог пропорційності та права особи на участь у процесі прийняття рішення. Такий висновок окружного суду ґрунтується на тому, що після завершення іспиту на загальні здібності та навички позивачка письмово повідомляла кадрову комісію про порушення організації проведення даного етапу, що негативно вплинуло на результати тестування та просила надати можливість перездати іспит. Однак звернення позивачки з приводу можливості перездати іспит кадровою комісією залишено без задоволення з покликанням на те, що під час тестування акти не складалися, а заяви про стан здоров`я для перенесення іспиту завчасно не подавалися. Разом із тим суд зазначив, що Другою кадровою комісією з атестації рішення щодо заяв прокурорів про повторне проходження тестування на загальні здібності приймалося не індивідуально, а щодо усіх заявників та без урахування їх права на участь у процесі прийняття вказаного рішення. Тим самим, на думку суду, вказаний відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення щодо позивачки та розгляді її звернення не вжив жодних заходів щодо перевірки обставин, викладених в них, пославшись виключно на факт відсутності існування акту, який не передбачений Порядком та Правилами, зважаючи на те, що оцінка результату та перебігу такого тестування здійснюється не безпосередньо членами відповідної комісії. Окрім того суд першої інстанції зазначив, що спірне рішення Другої кадрової комісії не відповідає вимогам вмотивованості, оскільки в ньому вказано лише кількість отриманих за результатами іспиту балів, проте відсутні аргументи комісії щодо виставлення саме такої кількості балів та не вказано з яких дійсних підстав виходила кадрова комісія під час ухвалення рішення.
9.          Рівненський окружний адміністративний суд зауважив, що оскільки саме Офіс Генерального прокурора повинен був організувати та провести атестацію прокурорів таким чином, щоб були беззаперечно дотримані всі їхні права та інтереси під час проведення такої атестації, а докази цього надати до суду, то усі сумніви у дотриманні прав та інтересів позивачки під час проведення атестації суд приймає та використовує на її користь.
10.          За наведених мотивів окружний суд дійшов висновку про протиправність оспорюваного рішення Другої кадрової комісії від 09 квітня 2020 року № 267 і наявність підстав для його скасування та, відповідно, скасування наказу прокурора Рівненської області від 30 квітня 2020 року № 355к про звільнення ОСОБА_1 з посади, як такого, що виданий на підставі протиправного рішення кадрової комісії.
11.          Вирішуючи позовну вимогу про поновлення на посаді, суд першої інстанції дійшов виходив з того, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки, який виключатиме подальше її звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів, буде поновлення її саме на посаді прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді Рівненської обласної прокуратури та органах прокуратури або на рівнозначній посаді з 04 травня 2020 року (з дати звільнення).
12.          Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснений судом першої інстанції на підставі приписів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
13.          При цьому, у зв`язку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 , Рівненський окружний адміністративний суд стягнув на її користь судові витрати по сплаті судового збору - по 420,40 грн з Рівненської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора, а також судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн із кожного з цих відповідачів.
14.          Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
15.          У вказаній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що заяву щодо призначення нового часу (дати) складення іспиту з анонімного тестування на загальні здібності та навички ОСОБА_1 подала 05 березня 2020 року, тобто через два дні після складання відповідного тестування та ознайомлення з його результатами. При цьому, належних та допустимих доказів звернення позивачки у день тестування (під час самого тестування або одразу після завершення такого) із заявою (скаргою) щодо неналежної роботи програмного забезпечення (технічних несправностей), неналежної організації проведення тестування, погіршення стану здоров`я, що зумовило неможливість з об`єктивних причин завершити тестування та/або вплинуло на результат такого, позивачка ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надала, а в матеріалах справи такі відсутні. Акт про дострокове завершення тестування з незалежних від членів комісії та прокурора причин не складався.
16.          Суд апеляційної інстанції зауважив, що ні в Законах № 113-ІХ і № 1697-VII, ні в Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 (далі - Порядок № 221) чи в Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17 жовтня 2019 року № 233 (далі - Порядок №233) не вказані вимоги щодо програмного забезпечення, яке може використовуватися для складення іспитів. У зв`язку з цим на кадрові комісії не поширювалися вимоги щодо розробки комплексної системи захисту інформації або отримання сертифікатів чи погоджень від органів державної влади для використання програмного і апаратного забезпечення для проведення іспитів. У свою чергу, відповідно до листа ТОВ «Сайметрікс-Україна» від 27 квітня 2020 року, адресованого заступнику Генерального прокурора, Товариство надавало послуги з тестування на загальні здібності прокурорів з 02 по 05 березня 2020 року, технічна несправність була зафіксована 02 березня 2020 року, після усунення якої у наступні дні з 03 по 05 березня 2020 року не було зафіксовано жодних технічних проблем, що могли б вплинути на результати учасників тестування на загальні здібності. Таким чином, належних та допустимих доказів того, що на момент складання позивачкою іспиту існували технічні проблеми, пов`язані із проведенням тестування, до матеріалів справи не долучено, а судом апеляційної інстанції такі не встановлено. 
17.          Окремо суд апеляційної інстанції відзначив, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації визначено Законом № 113-ІХ як самостійну підставу звільнення такого прокурора з посади, не пов`язану з ліквідацією або реорганізацією органу прокуратури.
ІІІ. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції. Позиція інших учасників справи
18.          20 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року та залишити в силі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року.
19.          В якості підстави касаційного оскарження позивачка посилається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №580/2357/20 та від 03 червня 2021 року у справі № 640/9398/20.
20.          В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження скаржник покликається на те, що в межах розгляду справи №  580/2357/20 Верховним Судом надано оцінку спірним правовідносинам та зроблено висновок щодо застосування положень пунктів 10, 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, пунктів 9, 10, 11 розділу І Порядку № 221, пункту 12 Порядку № 233 у спорах, предметом яких є питання законності рішень кадрових комісій, що стосуються атестації прокурорів. У свою чергу, в межах розгляду справи № 640/9398/20 Верховним Судом надано оцінку спірним правовідносинам та зроблено висновок щодо застосування положень пункту 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ у спорах, предметом яких є питання законності рішень кадрових комісій, що стосуються атестації прокурорів. Уважає, що правовідносини у справах № 580/2357/20 і № 640/9398/20 та у даній справі є подібними. Вказує, що суд апеляційної інстанції усупереч вимогам пункту 5 статті 242 КАС України не врахував висновки Верховного Суду у згаданих справах та, як наслідок, зробив невірні висновки щодо безпідставності позовних вимог. 
21.          Водночас відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 14 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ у частині імперативної вимоги закону щодо прозорого проведення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у подібних правовідносинах та абзацу 3 пункту 12 Порядку №233, яким визначено, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.
22.          Ухвалою від 09 вересня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
23.          27 вересня 2021 року до Верховного Суду від Офісу Генерального прокурора надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року - без змін. Вказує, що посилання касатора на правову позицію Верховного Суду у справі № 580/2357/20 не можуть братися до уваги з огляду на відсутність подібності правовідносин у вказаній справі та справі №460/4125/20 за позовом ОСОБА_1 , оскільки позивачка про технічні та інші поважні причини, зокрема за станом здоров`я, для перенесення або призначення нового часу (дати) іспиту кадровій комісії не повідомляла. Водночас у справі № 580/2357/20 позивач повідомляв кадровій комісії про потребу у медичній допомозі. Також є неподібними є правовідносини у розглядуваній справі та справі № 640/9398/20, оскільки в останній позивач у заявах 04 та 05 березня 2020 року вказував про технічні проблеми під час складання іспиту, водночас ОСОБА_1 у своїй заяві від 05 березня 2020 року про технічні збої під час складання іспиту не повідомляла.
24.          Також відповідач зазначає, що рішення Другої кадрової комісії від 09 квітня 2020 року № 267 містить належне обґрунтування - набрання позивачкою за результатами складення іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички 91 балу, що є менше прохідного балу для успішного складення іспиту. Іншого обґрунтування у силу специфіки складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки таке рішення не потребує. До того ж, всі рішення про неуспішне проходження атестації у зв`язку з неуспішним складенням іспитів є типовими та їх форма затверджена додатком 1 до Порядку № 221. Таке рішення прийнято на етапі походження комп`ютерного тестування, не пов`язане з розсудом комісії та оцінкою здібностей та якостей прокурора, а тому не потребує додаткового обґрунтування мотивів його прийняття. Таким чином, рішення Другої кадрової комісії про неуспішне проходження позивачкою атестації відповідає вимогам пункту 8 розділу І Порядку № 221.
25.          Рівненська обласна прокуратура також подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року - без змін. У відзиві зазначено, що суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини щодо проходження ОСОБА_1 атестації, у тому числі її другого етапу. Відтак, набрання позивачкою за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки 91 балу потягло за собою ухвалення Другою кадровою комісією рішення від 09 квітня 2020 року № 267 та видання прокурором Рівненської області наказу від 30 квітня 2020 року № 355к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Рівненської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII. 
26.          Ухвалою від 16 серпня 2022 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. провів необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду та призначив її до розгляду у попередньому судовому засіданні.
ІV. Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
27.           ОСОБА_1 з 1989 року працювала в органах прокуратури України, а з 2005 року - безперервно на різних посадах у прокуратурі Рівненської області.
28.          08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала на ім`я Генерального прокурора письмову заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, якою надала згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації.
29.          Відповідно до графіку складання іспитів, затвердженого головою Другої кадрової комісії, ОСОБА_1 включено до відповідної групи для проходження іспитів 03 березня 2020 року.
30.          03 березня 2020 року позивачка склала іспит на виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, за результатами якого набрала 91 бал, у зв`язку із чим була допущена до другого етапу атестації - іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
31.          Згідно з відомістю про результати тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 набрала 99 балів по вербальному блоку і 83 бали по абстрактно-логічному, а середній арифметичний бал склав 91.
32.          05 березня 2020 року ОСОБА_1 подала на ім`я голови Другої кадрової комісії заяву, в якій просила призначити новий час (дату) для складання іспиту з анонімного тестування на загальні здібності та навички з дотриманням права на анонімне тестування та забезпечення належних умов його проведення. Заява обґрунтована тим, що для проходження тесту вимагалося введення даних, які б ідентифікували особу, а саме прізвища, імені та віку, що заперечувало його анонімність. Також в заяві вказано, що другий етап оцінювання розпочато з порушенням графіку, оголошеного на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, а в ході проведення такого організаторами не забезпечено належних умов, зокрема відбувався рух великої кількості людей в самому залі (сектор В), які вже здали тестування, що відволікало увагу.
33.          Згідно з протоколом засідання Другої кадрової комісії № 5 від 09 квітня 2020 року, до порядку денного включено питання розгляду заяв прокурорів щодо повторного проходження тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (питання № 2). Питання розглядалося стосовно усіх семидесяти дев`яти осіб, які, як і ОСОБА_1 , подали відповідні заяви і просили про повторне тестування внаслідок порушення графіку, технічних збоїв, емоційного та фізичного виснаження, особистого хвилювання та поганого самопочуття. Комісія п`ятьма голосами «за» та одним «проти» ухвалила відмовити у призначенні нового дня для складання іспиту. Рішення мотивовано тим, що заявники використали своє право на тестування і під час проведення такого жодні акти не складалися, а заявники завчасно заяв про перенесення тестування з огляду на стан здоров`я не подавали.
34.          У цьому ж протоколі зафіксовано одноголосне прийняття рішення (питання № 6 порядку денного) про неуспішне проходження атестації прокурорів, які набрали менше 93 балів. Згідно з переліком у Додатку № 2 до протоколу, ОСОБА_1 включена у список осіб, які 03 та 05 березня 2020 року не пройшли іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички, набравши менше 93 балів.
35.          09 квітня 2020 року Другою кадровою комісією прийнято рішення № 267 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки», згідно з яким ОСОБА_1 не допущена до етапу проходження співбесіди та визнана такою, що неуспішно пройшла атестацію.
36.          30 квітня 2020 року прокурор Рівненської області видав наказ № 355к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Рівненської області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VII з 04 травня 2020 року. Підстава: рішення Другої кадрової комісії № 267 від 09 квітня 2020 року.
V. Нормативне регулювання 
37.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
38.          Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
39.          Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
40.          За змістом статей 2, 5-1 КЗпП України право громадян України на працю і гарантії держави в правовому захисті працездатним громадянам від незаконного звільнення.
41.          Відповідно до статті 222 КЗпП України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.
42.          Законом № 1697-VII (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.
43.          Згідно зі статтею 4 Закону № 1697-VII організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
44.          За приписами частини тертої статті 16 Закону № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.
45.          Пунктом 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.
46.          25 вересня 2019 року набрав чинності Закон № 113-IX (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку із чим до Закону № 1697-VII внесено зміни. Зокрема, змінами, унесеними законодавцем, установлено, що загальна чисельність прокурорів органів прокуратури становить не більше 10 000 осіб. Приведення у відповідність із вимогами статті 14 Закону України «Про прокуратуру» кількісного складу органів прокуратури здійснюється, крім іншого, шляхом проведення атестації на виконання вимог Закону № 113-ІХ. Також, у тексті Закону № 1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено словами «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури» відповідно.
47.          Згідно з пунктами 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
48.          Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ установлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. 
49.          Згідно з пунктами 11-13 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.
50.          Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора. 
51.          Атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.
52.          За змістом пункту 14 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.
53.          Відповідно до пункту 16 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX за результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.
54.          Згідно з пунктом 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.
55.          За пунктом 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав:
1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;
2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;
3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;
4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.
56.          Перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.
57.          Указані в цьому пункті прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».
58.          За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу І Порядку № 221, атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №  113-IX і цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
59.          Відповідно до пунктів 2, 4 розділу І Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.
60.          Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 5 розділу І Порядку № 221).
61.          Атестація включає в себе три етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання (пункт 6 розділу І Порядку №  221).
62.          Як обумовлено пунктом 7 розділу І Порядку № 221, повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.
63.          Згідно з пунктом 8 розділу І Порядку № 221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.
64.          Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку № 221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.
65.          Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 221 передбачено, що у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
66.          За пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 221 кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).
67.          Кадрова комісія може прийняти рішення про складання прокурорами іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки в один день. У цьому випадку, кадрова комісія формує графік складання вказаних іспитів із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестувань, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспитів. До складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки допускаються прокурори, які за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрали кількість балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, встановлений у пункті 4 розділу ІІ цього Порядку. 
68.          Відповідно до пунктів 3-6 розділу ІІІ Порядку № 221 зразок тестових питань та правила складання іспиту оприлюднюється на веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за сім календарних днів до дня складання іспиту.
69.          Тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії.
70.          Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту встановлює своїм наказом Генеральний прокурор після складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.
71.          Прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до співбесіди, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
72.          Інші питання, пов`язані із проведенням атестації прокурорів, врегульовані розділом V Порядку № 221. Так, уповноваженими суб`єктами з питань забезпечення організаційної підготовки до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації є члени комісії та робоча група відповідної кадрової комісії (пункт1 розділу V Порядку № 221).
73.          У разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії (пункт 2 розділу V Порядку № 221).
74.          На підставі пункту 2 Порядку № 233 Комісії забезпечують: проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур; здійснення добору на посади прокурорів; розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.
75.          Для здійснення повноважень, передбачених абзацом четвертим пункту 2 цього Порядку, утворюється окрема комісія у складі семи осіб з числа працівників органів прокуратури, прокурорів та інших залучених осіб за їх згодою (абзац 2 пункту 3 Порядку № 233).
76.          На підставі пункту 4 Порядку № 233 склад комісії затверджує Генеральний прокурор, який визначає її голову та секретаря.
77.          Абзацом другим пункту 5 Порядку № 233 визначено, що у разі відсутності голови комісії його обов`язки виконує член комісії (крім секретаря комісії та членів комісії, делегованих міжнародними неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями), обраний більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії, про що відзначається у протоколі засідання.
78.          Комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії. У разі неявки члена комісії більше двох разів поспіль без поважних причин, такий член комісії підлягає заміні відповідно до пункту 19 цього Порядку (пункт 8 Порядку №233).
79.          За правилами пункту 12 Порядку №233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати «за» чи «проти» рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.
80.          Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
81.          Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.
82.          Рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. У разі відмови члена комісії підписати рішення або протокол, у такому рішенні або протоколі робиться відповідна відмітка (пункт 13 Порядку №233).
83.          Наказом Генерального прокурора від 21 лютого 2020 року №105 встановлено прохідний бал (мінімально допустиму кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів регіональних прокуратур - 93 бали.
VІ. Позиція Верховного Суду
84.          За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
85.          З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Одночасно, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
86.          Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
87.          Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрите з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
88.          Спір у цій справі виник у зв`язку із винесенням Другою кадровою комісією рішення від 09 квітня 2020 року № 267 про неуспішне проходження позивачки атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, яке, у свою чергу, стало підставою для винесення прокурором Рівненської області наказу від 30 квітня 2020 року № 355к про звільнення позивачки з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.
89.          У такому контексті варто зауважити, що Верховний Суд, зокрема у постановах від 21 вересня 2021 року у справах № 160/6204/20 і № 200/5038/20-а, від 24 вересня 2021 року у справі №160/6596/20, від 21 жовтня 2021 року у справі № 440/2700/20, від 25 листопада 2021 року у справі № 160/5745/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 420/9066/20, сформував правові висновки щодо застосування приписів Закону № 113-ІХ, Порядку № 221 та Порядку № 233, які підлягають урахуванню під час розгляду цієї касаційної скарги.
90.          У вказаних справах Верховний Суд підкреслив, що з огляду на зміст включеної до Конституції України Законом № 1401-VIII статті 131-1 Конституції України, новим українським конституційним правопорядком прокуратуру як інститут, що виконує функцію кримінального переслідування, структурно вмонтовано в загальну систему правосуддя.
91.          При цьому, Конституція України віднесла прокурорів у розділ правосуддя, змінила характер їх діяльності з загального нагляду на основну функцію кримінального обвинувачення та запровадила нові принципи в проведенні оцінювання як суддів, так і прокурорів.
92.          Дослідження змісту Закону № 1401-VIII, а також пояснювальної записки до відповідного законопроекту, вказує на те, що його метою є удосконалення конституційних основ правосуддя для практичної реалізації принципу верховенства права, яке повинно забезпечуватися, зокрема, і шляхом належного функціонування прокуратури як органу, уповноважено виконувати функції з підтримання публічного обвинувачення в суді; процесуального керівництва досудовим розслідуванням; вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження; нагляду за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.
93.          Верховний Суд взяв до уваги, що згідно з частиною другою статті 131-1 Конституції України організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом, яким наразі є Закон № 1697-VII. Водночас, стаття 4 цього ж Закону встановлює, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
94.          Черговим етапом процесу реформування прокуратури стало прийняття Верховною Радою України у межах своїх конституційних повноважень Закону № 113-ІХ.
95.          Цим Законом внесено зміни до кодексів та законів України не скільки щодо форми чи змісту діяльності прокуратури, а скільки щодо реформи органів прокуратури в частині кадрових питань. Передбачена Законом № 113-ІХ переатестація не має систематичного характеру, відбувається одноразово за окремим законом, є винятковою. У Пояснювальній записці до проекту цього Закону, що він спрямований на запровадження першочергових і, багато в чому, тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури шляхом атестації чинних прокурорів, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навички, на конкурсних засадах зайняти посаду прокурора у будь-якому органі прокуратури. Основною метою цього Закону є створення передумов для побудови системи прокуратури, діяльність якої базується на засадах ефективності, професійності, незалежності та відповідальності.
96.          Реалізація «кадрового перезавантаження» органів прокуратури передбачає, крім іншого, приведення кількісного складу прокурорів у відповідність до вимог статті 14 Закону № 1697-VII із змінами, внесеними Законом № 113-ІХ, шляхом атестації прокурорів.
97.          Тож проведення атестації прокурорів є обов`язковою складовою запровадженого Законом №113-ІХ процесу реформування системи органів прокуратури та за своєю суттю є спеціальною процедурою, яка має на меті підтвердження здатності прокурорами виконувати свої повноваження на належному рівні за визначеними законом критеріями, шляхом здійснення оцінки їхньої професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, що стосувалась, зокрема, усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.
98.          Колегія суддів Верховного Суду вважає ці висновки застосовними і у цій справі, позаяк правовідносини у цих справах є подібними.
99.          Верховний Суд також ураховує, що така атестація передбачає чітку процедуру та умови звільнення і переведення прокурорів до Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, що здійснюється на підставі відповідних рішень кадрових комісій.
100.          Так, атестація прокурорів проводиться відповідними кадровими комісіями та включає в себе три етапи, у тому числі, складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
101.          У свою чергу, зі змісту пункту 19 Закону № 113-IX вбачається, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом обіймають посади в Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї з таких підстав:
1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;
2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;
3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;
4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.
102.          Системний аналіз положень абзацу першого пункту 19 Закону № 113-IX дає підстави для висновку про те, що підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1- 4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації, і Закон не вимагає додаткової підстави для звільнення, зокрема такої, як ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. 
103.          Аналогічні висновки щодо застосування положень пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII у зіставленні з підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IХ були також висловлені Верховним Судом у справах № 640/24727/19, №160/5745/20, № 640/1208/20, № 640/25705/19, №  420/4777/20, № 160/6596/20, № 280/4314/20 та багатьох інших, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такої правової позиції. 
104.          Таким чином суд апеляційної інстанції правильно зауважив, що юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII, у даному випадку є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, а не закінчення процесу ліквідації чи реорганізації або завершення процедури скорочення чисельності прокурорів. 
105.          Тобто звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII є нормативною підставою, а фактологічною - рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації позивачем.
106.          Реагуючи на доводи позивачки стосовно того, що виключно Законом № 1697-VII можуть встановлюватися підстави та порядок звільнення прокурорів, як єдиним законом, що регулює правовий статус прокурора, колегія суддів касаційного суду виходить з такого.
107.          Частиною третьою статті 16 Закону №1697-VII у редакції до внесення змін Законом №113-IX, було встановлено, що прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.
108.          Із набранням чинності Законом №113-ІХ стаття 16 Закону №1697-VII зазнала змін та на час виникнення спірних правовідносин була викладена в іншій редакції, відповідно до якої прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.
109.          Виходячи із вказаних положень, Верховний Суд зауважує, що на момент виникнення спірних правовідносин, законодавство, що регулює підстави та порядок звільнення прокурора з посади або припинення його повноважень, не обмежувалось виключно положеннями Закону № 1697-VII. Зокрема, у межах спірних правовідносин порядок такого звільнення врегульовано положеннями спеціального законодавства, а саме - Закону №113-ІХ.
110.          Так, судами попередніх інстанцій установлено, що на виконання вимог пункту 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX ОСОБА_1 08 жовтня 2019 року на ім`я Генерального прокурора подала заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.
111.          У цій заяві позивачка підтвердила своє бажання пройти атестацію, вказала на ознайомлення та погодження з усіма умовами та процедурами проведення атестації, що визначені Порядком № 221, зокрема й щодо того, що в разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком № 221, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, її буде звільнено з посади прокурора.
112.          Отже, позивачка фактично погодилася зі встановленими умовами та правилами щодо переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та проведення атестації.
113.          За наслідками складання іспиту на загальні здібності та навички (другий етап атестації) ОСОБА_1 набрала 91 бал, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту (93 бали), у зв`язку з чим її не допущено до співбесіди.
114.          Ці результати відображені у відповідній відомості, в якій позивачка поставила власний підпис, чим підтвердила їх достовірність.
115.          У примітках до цієї відомості будь-які зауваження з боку ОСОБА_1 щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки відсутні.
116.          Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 221 прокурор, який за результатами складання іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до співбесіди, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
117.          Аналогічні положення щодо обов`язку прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором, який не набрав прохідний бал, містяться у пункті 16 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ.
118.          У зв`язку із цим, Другою кадровою комісією на підставі пунктів 13, 16, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, пункту 6 розділу І, пункту 6 розділу III Порядку № 221 прийнято рішення від 09 квітня 2020 року № 267 про неуспішне проходження позивачкою атестації.
119.          Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2021 року (справа № 160/5745/20) та від 19 травня 2022 року (справа № 120/2170/20-а) зазначав, що законодавець, увівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, вказав, які саме дії мають учинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації. Наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю. Відповідно набрання прокурором за результатами іспиту у формі анонімного тестування під час другого етапу атестації менше прохідного балу для успішного складання іспиту, є безумовною підставою згідно з пунктом 16 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX для його недопуску до наступного етапу атестації та прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації.
120.          У постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 140/8233/20 з приводу висновків про невмотивованість рішення Кадрової комісії у розумінні пункту 12 Порядку № 233, Верховний Суд зазначав, що на цьому етапі (іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки) рішення про успішне чи неуспішне проходження атестації залежить тільки від кількості набраних балів.
121.          Отже, інше мотивування та обґрунтування рішення кадрової комісії ніж зазначення кількості набраних прокурором балів Порядком № 233 не передбачено. У пункті 6 Розділу ІІІ цього Порядку чітко визначено, що відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації у разі набрання ним за результатами складення іспиту меншої кількості балів, ніж прохідний бал.
122.          У рішенні Другої кадрової комісії від 09 квітня 2020 року № 267 відповідно до вимог пункту 12 Порядку № 233 зазначено мотиви та обставини, що вплинули на його прийняття, а саме - набрання позивачкою менше прохідного балу для успішного складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички. Будь-яких інших обґрунтувань чи наведення мотивів, ураховуючи специфіку складення іспиту у формі анонімного тестування, таке рішення не потребує.
123.          Ураховуючи викладене, доводи позивача щодо невмотивованості оскаржуваного рішення Кадрової комісії є безпідставними.
124.          Колегія суддів критично оцінює доводи касаційної скарги про те, що отримання позивачкою недостатньої кількості балів було зумовлено тим, що під час використання комп`ютерної техніки виникали технічні проблеми.
125.          Згідно з пунктом 7 розділу І Порядку № 221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.
126.          Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку № 221 у разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії.
127.          Згідно з установленими у цій справі обставинами, тестування позивачкою було завершено, під час проведення тестування акти про дострокове завершення тестування з незалежних від члена комісії та прокурора причин не складалися. ОСОБА_1 під час проведення тестування жодних заяв до комісії не подавала і фактично використала своє право на проходження відповідного етапу атестації та завершила тестування.
128.          Твердження позивачки про те, що під час проходження нею тестування виникали проблеми з комп`ютерною технікою та програмним забезпеченням є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами.
129.          На думку Суду, така поведінка позивачки, є нелогічною та фактично свідчить про намагання спростувати отриманий негативний результат, адже у разі об`єктивної наявності технічних проблем під час тестування, вона мала право звернутися до членів комісії і не завершувати тестування, передбачаючи, що результат буде негативний, і просити з огляду на ситуацію, що склалася, перенести тестування на інший день.
130.          Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21 вересня 2021 року у справах № 200/5038/20-а та № 160/6204/20, від 24 вересня 2021 року у справі № 160/6596/20, від 10 листопада 2021 року у справі № 160/6065/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 340/1673/20, від 25 листопада 2021 року у справі № 160/5745/20, від 25 січня 2022 року у справі № 160/6238/20, від 15 лютого 2022 року у справі № 480/3785/20 уже висловлювався щодо послідовності дій прокурорів у разі виникнення можливих технічних збоїв програмного забезпечення під час складання іспиту у межах процедури атестації.
131.          Поряд із цим колегія враховує наведені у відзиві Офісу Генерального прокурора доводи про те, що у своїй заяві від 05 березня 2020 року, адресованій голові Другої кадрової комісії, позивачка про технічні не повідомляла. Натомість, її заява мотивована недотриманням організації самого процесу проходження атестації.
132.          Висновок суду першої інстанції про те, що наявність технічних збоїв у системі тестування 02 березня 2020 року підтверджується листом ТОВ «Сайметрікс-Україна» від 27 квітня 2020 року №270420-1 є безпідставними, оскільки в цьому листі засвідчено виникнення технічної несправності під час проведення тестування на загальні здібності лише 02 березня 2020 року, що призвело до тимчасового зриву тестування під час його проведення. Після усунення технічної несправності у наступні дні з 03 березня по 05 березня 2020 року не було зафіксовано жодної технічної проблеми, які могли б вплинути на результати тестування на загальні здібності.
133.          В аспекті зазначеного колегія суддів зауважує, що Верховний Суд уже неодноразово у своїх постановах висловлювався щодо змістовного навантаження листів ТОВ «Сайметрікс-України» від 02 березня 2020 року № 20320-1 та від 27 квітня 2020 року № 270420-1 щодо технічних збоїв під час проведення тестування прокурорів на загальні здібності в період з 02 по 05 березня 2020 року. Позиція Суду полягає у недоведеності факту наявності технічних збоїв під час тестування прокурорів у період з 03 по 05 березня 2020 року.
134.          Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що на час складання 03 березня 2020 року позивачкою іспиту будь-яких технічних проблем, пов`язаних із проведенням тестування встановлено не було.
135.          Також колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_1 щодо неналежного розгляду кадровою комісією її заяви від 05 березня 2020 року про надання можливості повторного проходження другого етапу атестації, оскільки зі змісту протоколу засідання Другої кадрової комісії від 09 квітня 2020 року № 5 убачається, що кадровою комісією розглянуті заяви прокурорів, у тому числі позивачки, про надання можливості повторного проходження другого етапу атестації та прийнято рішення про відсутність підстав для їх задоволення. Таке рішення вмотивовано тим, що згідно з даними системи тестування та відомостей про його результати тестування з боку заявників, у тому числі ОСОБА_1 , було завершено, під час проведення тестування акти про дострокове завершення іспиту з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, не складалися.
136.          Резюмуючи вищенаведене колегія суддів вказує, що правові підстави для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення кадрової комісії відсутні.
137.          Водночас, однією із підстав для відкриття касаційного провадження стало твердження позивача про неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від 31 березня 2021 року у справі №580/2357/20 та від 03 червня 2021 року у справі № 640/9398/20.
138.          У зв`язку із цим колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала роз`яснення як треба розуміти подібність правовідносин.
139.          Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20, пункт 39) конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
140.          У контексті спірних правовідносин у справах № 580/2357/20, № 640/9398/20 та на які посилається заявник касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що, виходячи зі змісту пункту 7 розділу І Порядку № 221, якщо у процесі проходження прокурорами атестації на етапі складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки мали місце технічні проблеми, то такий іспит є таким, що не відбувся з причин незалежних від членів комісії та особи, яка його складала. За таких обставин, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора, якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора.
141.          При цьому, Верховний Суд під час перегляду у касаційному порядку справ № 640/9398/20 та №580/2357/20 враховував, що в них судами попередніх інстанцій встановлено, що кадрова комісія, приймаючи рішення про визнання прокурора таким, що неуспішно пройшов атестацію та перевіряючи аргументи заяв позивачів у цих справах про перенесення дати іспиту, не вживала жодних заходів щодо перевірки обставин, викладених у них, обмежившись лише посиланням на відсутність існування акту, складання якого не передбачено ані Порядком №221, ані Правилами складання іспиту.
142.          У справі №580/2357/20 позивачем під час складання іспиту Першій кадровій комісії подано заяву про те, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, остання не має можливості проходити тестування. Одночасно із цим, позивач просив перенести іспит на іншу дату. Суд дійшов висновку про те, що позивачем дотримано вимоги пункту 11 Порядку №221 та повідомлено комісію про намір скласти іспит, а також про поважність причини неможливості його складання під час проведення іспиту, однак комісія приймаючи оскаржуване рішення №282 від 10 квітня 2020 року не врахувала заяву позивача (оскільки її розгляд не було здійснено), що є порушенням прав позивача. Верховний Суд вважав вірними висновки судів попередніх інстанцій, що позивач зі своєї сторони вчинив дії по повідомленню комісії про потребу у медичній допомозі, проте, відповідачем, не прийнято рішення про перенесення іспиту на іншу дату в зв`язку перебування позивача на лікуванні, чим позбавлено права позивача на складання іспиту. В свою чергу обґрунтованими були висновки судів попередніх інстанцій, про те, що кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур, заяву позивача від 04 березня 2020 року про перенесення іспиту на іншу дату у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, розглянуто лише 13 квітня 2020 року, тобто після прийняття спірного рішення.
143.          Ураховуючи установлені обставини у справах №580/2357/20, №640/9398/20 Верховний Суд дійшов висновку про, що відповідачем не спростовано того, що під час проходження іспиту мали місце технічні проблеми, які вплинули на результат тестування, а відтак такий іспит щодо позивача не відбувся з причин, які не залежали ані від членів комісії, ані від прокурора, який приймав у ньому участь.
144.          Аналогічний підхід щодо висвітлення обставин у вказаних справах наведений у постанові Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 600/2214/21-а.
145.          Водночас у справі, яка є предметом розгляду, суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування спірного рішення кадрової комісії у контексті тверджень позивачки врахував, що належних та допустимих доказів звернення позивача в день тестування (під час самого тестування або одразу після завершення такого) із заявою (скаргою) щодо неналежної роботи програмного забезпечення (технічних несправностей), неналежної організації проведення тестування, погіршення стану здоров`я позивача, що зумовило неможливість з об`єктивних причин завершити тестування та/або вплинуло на результат такого, позивач ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав, в матеріалах справи такі відсутні. Акт, про дострокове завершення тестування з незалежних від членів комісії та прокурора причин, не складався. Окрім того, заяву щодо призначення нового часу (дати) складення іспиту з анонімного тестування на загальні здібності та навички позивачка подала 05 березня 2020 року, тобто через два дні після складання іспиту на загальні здібності та навички та ознайомлення з його результатами.
146.          Колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.
147.          На підставі викладеного колегія суддів констатує, що обставини справи, та, відповідно, спірні правовідносини у справах №580/2357/20, №640/9398/20 та розглядуваній справі не є подібними, а відтак викладена у них Верховним Судом правова позиція не є релевантною до спірних правовідносин у справі №460/4125/20 та, відповідно, не повинна була застосовуватися судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
148.          Ураховуючи наведене доводи касаційної скарги щодо необхідності врахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду не знайшли свого підтвердження у ході касаційного розгляду справи, а відтак оскаржуване судове рішення не може бути скасоване з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
149.          Одночасно колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що на кадрові комісії не поширювалися вимоги щодо розробки комплексної системи захисту інформації або отримання сертифікатів чи погоджень від органів державної влади для використання програмного і апаратного забезпечення для проведення іспитів. При цьому, належними та допустимими доказами у справі не спростовано, що під час тестування було вжито всіх необхідних заходів безпеки, які б гарантували анонімність, конфіденційність та захист від втручання третіх осіб. 
150.          Щодо висновку Рівненського окружного адміністративного суду, покладеного в основу прийняття оскаржуваного судового рішення, про те, що матеріали справи не містять доказів доведеності отримання позивачкою за результатом тестування саме 91 балу колегія суддів зазначає наступне.
151.          Наказом Генерального прокурора від 29 жовтня 2019 року № 254 затверджено Зразок тестових питань та правила складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. Так, відповідно до правил складання іспиту після завершення часу на іспит прокурору необхідно дочекатися, поки член робочої групи зафіксує у відомості результат, після чого посвідчити результат своїм підписом. У разі дострокового завершення тестування необхідно підняти руку та дочекатися представника робочої групи, який зафіксує у відомості результат, після чого посвідчити результат своїм підписом. Кількість балів, отриманих за результатами іспиту на загальні здібності та навички, вираховується як середній арифметичний бал за результатами обох блоків.
152.          Таким чином, відомість є документом у якому фіксується результат складання іспиту, вона посвідчується підписами прокурора та члена робочої групи, є достатнім та належним доказом отриманого прокурором результату тестування.
153.          Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 23 червня 2022 у справі №500/1293/20 та від 28 липня 2022 року у справі № 620/4551/20.
154.          Інші доводи касатора стосуються організаційних та процедурних питань проведення атестації, однак дослідження цих обставин не охоплюється предметом доказування в цій справі. 
155.          Суд наголошує, що при вирішенні спору про правомірність рішення кадрової комісії у межах цієї справи суд досліджує ті докази й з`ясовує ті обставини й факти, з якими згадані вище норми законодавства пов`язують настання певних юридичних наслідків. 
156.          Такий підхід застосований Верховним Судом у постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 160/6065/20 та від 28 липня 2022 року у справі № 620/4551/20.
157.          Крім того Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 420/6697/21 зауважив, що для правильного вирішення справ у цій категорії спорів значення має тільки кількість балів, які по завершенню іспиту (першого/другого етапу (в значенні пункту 6 розділу І Порядку №221) набрав прокурор. 
158.          Окремо варто взяти до уваги ту обставину, що позивачка, подаючи заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та намір пройти атестацію, цілком і повністю була ознайомлена з умовами та процедурами її проведення та погодилася на їх застосування. Тобто розуміла наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації та можливе звільнення з підстав, передбачених Законом № 113-IX. В іншому разі позивачка мала повне право відмовитися від проведення такої атестації та не подавати відповідної заяви чи окремо оскаржувати Порядок №221, чого не зробила.
159.          На підставі викладеного Верховний Суд, ураховуючи правове регулювання спірних правовідносин у зіставленні з обставинами справи, дійшов висновку, що у зв`язку з ненабранням ОСОБА_1 прохідного балу (93) за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, Друга кадрова комісія правомірно прийняла рішення від 09 квітня 2020 року № 267 про неуспішне проходження позивачкою атестації. У свою чергу, прокурор Рівненської обласної прокуратури на підставі рішення кадрової комісії, керуючись підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, прийняв правомірний наказ від 30 квітня 2020 року № 355к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.
160.          Тож Суд констатує, що оскаржувані позивачем акти індивідуальної дії відповідають вимогам закону, прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для їх скасування відсутні.
161.          Відповідно, не підлягають задоволенню й позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки є похідними.
162.          Зважаючи на це Суд резюмує, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року, якою позивачці відмовлено у задоволенні позову, ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка. Суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
163.          Наведені у касаційній скарзі доводи та аргументи не спростовують наведених у цій постанові висновків.
164.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
165.          Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
166.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року - без змін.
VІ. Висновки щодо розподілу судових витрат та зупинення виконання судового рішення
167.          З огляду на результат касаційного розгляду справи судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №460/4125/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов М.В. Білак   Л.О. Єресько