ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2022 року 
м. Київ
cправа №  916/1704/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н. Г.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  "Юридична компанія "Сфера безпеки бізнесу" 
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 
від 15.12.2021
у справі № 916/1704/16
за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Порто-Франко"
до боржника Дочірнього підприємства "Маккенлі"
про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:
1. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Маккенлі".

2. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.03.2017 припинено процедуру розпорядження майном ДП "Маккенлі", введено процедуру санації.

3. 12.08.2021 керуючим санацією надано до суду заяву про затвердження мирової угоди, укладеної між боржником ДП "Маккенлі" та кредиторами, за участю інвестора - ТОВ "Поіск".

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
4. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.09.2021 затверджено мирову угоду, укладену між боржником, кредиторами та за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Поіск", провадження у справі № 916/1704/16 закрито.

5. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

6. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 апеляційну скаргу задоволено частково, ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.09.2021 у справі № 916/1704/16 скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Рух касаційної скарги
7. 24.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю  "Юридична компанія "Сфера безпеки бізнесу" звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою від 24.01.2021 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі № 916/1704/16, підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті в якому надійшла касаційна скарга.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю  "Юридична компанія "Сфера безпеки бізнесу"  у справі № 916/1704/16 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 28.01.2022.

9. Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2022 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю  "Юридична компанія "Сфера безпеки бізнесу" від 24.01.2022 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі № 916/1704/16, повернення касаційної скарги без розгляду або залишення касаційної скарги без руху, до надходження оригіналів матеріалів справи № 916/1704/16 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та витребувано з Господарського суду Одеської області, Південно-західного апеляційного господарського суду оригінали матеріалів справи № 916/1704/16.  

10. На виконання вимог ухвали суду 14.02.2022 до Верховного суду були направлені матеріали справи № 916/1704/16 за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Порто-Франко" до боржника Дочірнього підприємства "Маккенлі"  про банкрутство.

11. Ухвалою Верховного Суду від 12.04.2022 відкрито касаційне провадження у справі № 916/1704/16 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю  "Юридична компанія "Сфера безпеки бізнесу"  на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2021; призначено розгляд касаційної скарги на 07.06.2022 о 10:45 год.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.
12. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариством з обмеженою відповідальністю  "Юридична компанія "Сфера безпеки бізнесу" подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

13. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

13.1 Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові безпідставно посилався на порушення судом першої інстанції вимог статті 192 Господарського процесуального кодексу України та приписів Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20.

13.2 Суд апеляційної інстанції помилково зазначив про те, що ухвала суду першої інстанції не містить умов мирової угоди, що не дає можливості ідентифікувати затверджений місцевим господарським судом документ.

13.3 Норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містять обов`язковості зазначення повного тексту мирової угоди в рішенні про її затвердження, оскільки про затвердження мирової угоди виноситься ухвала про закриття провадження у справі.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
14. Арбітражним керуючим Коваленко І.А. подано відзив на касаційну скаргу в якому остання просить задовольнити касаційну скаргу.

15. Фонтанською сільською радою Одеського району Одеської області подано відзив на касаційну скаргу в якому остання просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Позиція Верховного Суду
16. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

17. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

18. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

19. Аргументи скаржника (пункти 13.2, 13.3 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом з огляду на таке.

19.1 Відповідно до частини шостої    статті 12 Господарського процесуального кодексу України    господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених    Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

19.2 Згідно частини сьомої    статті 46 Господарського процесуального кодексу України    сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

19.3 За приписами частини четвертої    статті 192 Господарського процесуального кодексу України    укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.    Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

19.4 В мотивувальній частині ухвали про закриття провадження у цій справі про банкрутство судом першої інстанції зазначено наступні умови мирової угоди яка затверджувалася вказаною ухвалою:

- Мировою угодою передбачено, що відповідно до домовленості сторін, вжиття заходів, що спрямовані на відновлення платоспроможності боржника, має на меті погашення вимог кредиторів у порядку та способами, що встановлені Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
                                        
- Ч. 1.1. ст.1 Мирової угоди передбачає прощення та часткове виконання грошових зобов`язань боржника перед кредиторами за рахунок коштів, отриманих від інвестора.
                                        
- Так, за змістом ч.ч. 1.4, 1.5 ст. 1 Мирової угоди ДП "Маккенлі" сплатить кожному кредитору, вимоги якого включені до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, суму грошових коштів в розмірі 1% від суми вимог до боржника, що визнані господарським судом. В іншій частині - 99% від сум грошових вимог, включених до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та 100% шостої черги задоволення вимог кредиторів, зобов`язання ДП "Маккенлі" перед кредиторами припиняються за угодою сторін (прощення боргів).
                                        
- П. 2.3 ст. 2 Мирової угоди передбачено, загальна сума виплати на користь кредиторів, включених до четвертої черги, становить 415    970,93 грн.
                                        
- Відповідно ч. 3.1 ст.3 Мирової угоди погашення заборгованості перед кредиторами буде здійснена за рахунок коштів, наданих інвестором взамін на право суборенди земельних ділянок, розташованих на території Фонтанської сільської ради.

19.5 Окрім того, у вказаній ухвалі судом першої інстанції зазначено про те, що мировою угодою за погодженням сторін врегульовано порядок і умови погашення боргів, обсяг та строки погашення зобов`язань боржника перед кредиторами.

19.6 Разом з тим, судом першої інстанції у наведених ним в ухвалі пунктах мирової угоди взагалі не зазначено про строки погашення зобов`язань боржника перед кредиторами. 

19.7 Також, із вказаної ухвали суду першої інстанції не убачається про зазначення повного змісту мирової угоди яка була затверджена судом.

19.8 Згідно статті 234 Господарського процесуального кодексу України Ухвала, що викладається окремим документом, складається з:
1) вступної частини із зазначенням:
а) дати і місця її постановлення;
б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів);
в) імен (найменувань) учасників справи;
2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою;
3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;
4) резолютивної частини із зазначенням:
а) висновків суду;
б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

19.9 З огляду на викладене, відсутність у резолютивній частині ухвали суду першої інстанції відображення повного змісту умов мирової угоди, поряд із зазначенням судом про її затвердження, суперечить приписам підпункту "а" пункту 4 частини першої статті 234 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такий висновок суду не може вважатися вичерпним, що в свою чергу в подальшому може породжувати нові спори та, у випадку невиконання мирової угоди, може суттєво утруднити реалізацію кредиторами своїх прав та здійснення захисту їх законних інтересів.

20. Щодо аргументів скаржника (пункт 13.1 постанови) колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зазначити наступне.

20.1 Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові мотивував таке рішення в тому рахунку тим, що вказана ухвала не містить даних, перелічених у частині першій    статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

20.2 На відміну від ухвали суду про затвердження мирової угоди у позовному провадженні, ухвала про затвердження мирової угоди у процедурі банкрутства не є виконавчим документом та не підлягає примусовому виконанню виконавчою службою. Невиконання боржником своїх  договірних зобов`язань у строки, зазначені у мировій угоді, затвердженій у процедурі банкрутства, може мати наслідком звернення кредитора до суду з вимогами до боржника про стягнення заборгованості в розмірі, передбаченому мировою угодою, в позовному або наказному провадженні, встановленому процесуальним законодавством.

20.3 Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20.

20.4 З огляду на викладене, помилковими є посилання суду апеляційної інстанції на приписи Закону України "Про виконавче провадження".

20.5 Разом з тим, судом першої інстанції зазначено, що згідно частини 3.1 статті 3 мирової угоди погашення заборгованості перед кредиторами буде здійснена за рахунок коштів, наданих інвестором взамін на право суборенди земельних ділянок, розташованих на території Фонтанської сільської ради.

20.6 При цьому, Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області у своєму відзиві на касаційну скаргу, зокрема, зазначає, що єдиним активом за рахунок якого боржник згідно мирової угоди має розрахуватися зі своїми боргами є земельні ділянки які належать на праві власності Фонтанській сільській раді. 

20.7 Разом з тим, згідно статті 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

20.8 З огляду на викладене, укладення мирової угоди на умовах надання права суборенди земельних ділянок, розташованих на території Фонтанської сільської ради, без залучення до підписання мирової угоди Фонтанської сільської ради впливає на її охоронювані законом права та інтереси і суперечитиме приписам статті 8 Закону України "Про оренду землі".

20.9 Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до статті 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

20.10 Згідно пункту 4    Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства    з дня введення в дію цього    Кодексу    подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього    кодексу    незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього    Кодексу    перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до    Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього    Кодексу.

20.11 Відповідно до статті 192 Господарського процесуального кодексу України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

20.12 Відносини неплатоспроможності, які виникають з моменту порушення справи про банкрутство - це врегульовані законодавцем правовідносини щодо формування грошових вимог кредиторів до боржника, визначення їх черговості, призначення арбітражного керуючого на виконання певних повноважень у справах про банкрутство, введення щодо боржника передбаченої законодавством про банкрутство процедури (розпорядження майном, санації чи ліквідації), виявлення активів боржника, їх реалізації та справедливого розподілу грошових коштів, отриманих внаслідок продажу активів боржника. 

20.13 Відносинам неплатоспроможності характерно те, що вони не є інструментом вирішення окремого спору між боржником та його кредитором, а повинні забезпечити колективний механізм захисту інтересів різних кредиторів (конкурсних, заставних, поточних), інших учасників провадження у справі про банкрутство та справедливий розподіл активів боржника поміж цими кредиторами, справедливі умови реалізації майна боржника з метою пропорційного захисту майнових інтересів боржника та кредиторів. 

20.14 Укладення правочинів про прощення, розстрочення, відстрочення боргу має вирішуватися відповідно до глави 50 Цивільного кодексу України "Припинення зобов`язання" (статей 604-609 Цивільного кодексу України) та з урахуванням особливостей провадження у справі про банкрутство, які виключають укладення окремих видів правочинів на певних етапах процедури банкрутства, з метою уникнення задоволення вимог кредиторів в індивідуальному порядку та забезпечення усіх кредиторів рівними правовими можливостями при задоволенні їх вимог, реалізації їх прав та законних інтересів; забезпеченні конституційного принципу рівності усіх перед законом, у тому числі на умовах, коли майна боржника недостатньо для повного задоволення усіх вимог кредиторів.

20.15 Згідно статті 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

20.16 Судом першої інстанції встановлено, що мирова угода за своїм змістом передбачає колективне задоволення частини вимог четвертої черги кредиторів боржника в розмірі 1% від суми вимог до боржника, що визнані господарським судом та колективне списання (прощення) 99 % вимог четвертої черги та 100% вимог шостої черги.

20.17 Рішення про укладення мирової угоди на таких умовах прийнято комітетом кредиторів боржника. Мирова угода від імені кредиторів підписана лише головою комітету кредиторів боржника. Окремі кредитори не укладали правочинів про прощення (списання) боргу згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України.

20.18 Встановлення цих обставин дозволяє зробити висновок про те, що така мирова угода укладена з порушенням норм цивільного законодавства щодо прощення боргу кредитором боржнику (стаття 605 Цивільного кодексу України) за правочином, який передбачає волевиявлення кредитора на таке прощення боргу

20.19 З огляду на зазначене, керуючись пунктом 1 частини п`ятої статті 192 Господарського процесуального кодексу України, судам належало відмовити у затвердженні мирової угоди як такої, що не відповідає вимогам цивільного законодавства, та суперечить інтересам кредиторів, які не давали згоди на укладення від їх імені мирової угоди на умовах списання боргу.

21. Наведеного судами попередніх інстанцій враховано не було.

22. Разом з тим, це не призвело до прийняття судом апеляційної інстанції неправильного рішення.

23. З огляду на викладене, Суд вважає обґрунтованим скасування судом апеляційної інстанції ухвали Господарського суду Одеської області від 09.09.2021 у справі № 916/1704/16 та повернення вказаної справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду, але з мотивів викладених в цій постанові касаційного суду.

24. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

25. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 

26. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції щодо необхідності скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 09.09.2021 у справі № 916/1704/16 та повернення вказаної справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

27. Відповідно статті 311 Господарського процесуального кодексу України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених    статтею 300    цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

28. З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції слід змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови Верховного Суду, а резолютивну частину постанови суду апеляційної інстанції залишити без змін.

29. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 296, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  "Юридична компанія "Сфера безпеки бізнесу" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі    № 916/1704/16 залишити без задоволення.

2. Резолютивну частину постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі    № 916/1704/16 залишити без змін.

3. Мотивувальну частину постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі    № 916/1704/16 змінити з підстав вказаних в мотивувальній частині цієї постанови Верховного Суду, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      В. В. Білоус

Судді                                                                                                   С. В. Жуков

                                                                                                                Н. Г. Ткаченко