П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/35145/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
17 травня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
секретар судового засідання: Заквацька І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни, яка полягає у невжитті заходів, щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 на підставі п.9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (Закон №1404-VIII);
- зобов`язати державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Михайленко Любов Вікторівну винести постанови про закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 на підставі п.9 ст. 39 Закону №1404-VIII;
- скасувати постанови державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни, винесені 26.07.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 135,87 грн (ВП №66263986);
- скасувати, постанови державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни винесені 26.07.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 300 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 135,87 грн (ВП №66263838).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 позов  задоволено частково, ухвалено: 
- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни, яка полягає у невжитті заходів, щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст. 39 Закону №1404-VIII;
- зобов`язати державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любов Вікторівну вчинити дії щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст.39 Закону №1404-VIII;
- у задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при винесенні постанов про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат у виконавчих провадженнях №66263986 та №66263838 від 26.07.2021 державним виконавцем не враховано положення ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII, яким встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Станом на день звернення до суду, державний виконавець так і не вчинив жодних виконавчих дій з метою виконання судового рішення у вказаних виконавчих провадженнях. Виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.
Відповідач  подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, яке розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Тому, одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Частиною 9 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак, кошти стягувачу були перераховані 04.08.2021 та 05.08.2021, тобто після відкриття виконавчого провадження.
Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.
Відповідач в судове засідання повноважних представників не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 
Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представників позивача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021 №120/6103/20-а позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 23.04.2018 ;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 23 квітня 2019 року;
- стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн;
Заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу задоволено частково:
- стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу сумі 3000 грн.
Вінницьким окружним адміністративним судом 30 червня 2021 року видано виконавчі листи на виконання рішення суду у адміністративній справі №120/6103/20-а, а саме: щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 23 квітня 2019 року та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу сумі 3000 грн.
На підставі заяв ОСОБА_1 від 20.07.2021 про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любов`ю Віталіївною винесено постанови від 26.07.2021 про відкриття виконавчого провадження:
- ВП №66263838 з виконання виконавчого листа виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 30 червня 2021 року про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу сумі 3000 грн;
- ВП №66263986 з виконання виконавчого листа виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 30 червня 2021 року про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 23.04.2019.
У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №66263986 державним виконавцем встановлено 10 робочих днів для виконання рішення суду .
Також, 26.07.2021 державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любов`ю Віталіївною винесено постану про стягнення з боржника - військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 300,00 грн та 24000,00 грн, в межах виконавчих проваджень №66263838 та №66263986, відповідно.
Крім того, 26.07.2021 державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №66263838 та №66263986, розмір яких визначено у сумі 135,87 грн по кожному провадженню, відповідно.
Листом за вих. №693 від 06.08.2021 Військова частина НОМЕР_1  повідомила державного виконавця, що з метою виконання рішення суду у справі №120/6103/20-а в добровільному порядку боржником вжито заходи щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 24.04.2019, а саме: 26 липня 2021 року розроблено та направлено начальнику забезпечувального фінансового органу Розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших частин), для виконання рішень судів. Також повідомлено про те, що згідно платіжного доручення №140 від 04.08.2021 здійснено перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно з рішення Вінницького адміністративного суду від 04.01.2021 №240/6103/20-а, у сумі 39930 грн 30 коп., та оплачено Державною казначейською службою України 05.08.2021. У зв`язку з зазначеним вище, військова частина НОМЕР_1 - боржник, просила скасувати постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та закрити виконавче провадження ВП №66263986.
Листом за вих. №694 від 09.08.2021 військова частина НОМЕР_1 повідомила державного виконавця, що з метою виконання рішення суду у справі №120/6103/20-а в добровільному порядку боржником вжито заходи щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, а саме: 26 липня 2021 року розроблено та направлено начальнику забезпечувального фінансового органу Розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших частин), для виконання рішень судів. Також повідомлено про те, що згідно платіжного доручення №147 від 06.08.2021 здійснено виплату ОСОБА_1 коштів у розмірі 3000 грн згідно з рішення Вінницького адміністративного суду від 04.01.2021 №240/6103/20-а та оплачено Державною казначейською службою України 09.08.2021. У зв`язку з зазначеним, військова частина НОМЕР_1 - боржник, просила скасувати постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та закрити виконавче провадження ВП №66263838.
Листом від 10.09.2021 за вих.№19.5-20/2021/39821 відповідач повідомив військову частину НОМЕР_1 про відсутність підстав для закриття виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, оскільки подані боржником документи свідчать про фактичне виконання рішення суду, а не про його добровільне виконання.
Вважаючи протиправними постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесених у межах виконавчих проваджень №66263986 та №66263838, а також про бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів з метою закінчення вказаних виконавчих проваджень, позивач звернувся до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанови від 26.07.2021 про стягнення виконавчого збору у сумі 24000,00 грн та у розмірі 300,00 грн та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 135,87 грн, винесені в межах виконавчих проваджень №66263838 та №66263986 є такими, що відповідають вимогам Закону №1404-VIII; державний виконавець, приймаючи спірні постанови, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування таких постанов у судовому порядку.
Водночас, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021 у справі №120/6103/20-а позивачем виконано 07.08.2021 та 09.08.2021, а постанови про закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст.39 Закону №1404-VIII на момент прийняття рішення суду у даній справі не надано, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності у цій частині. Для захисту прав позивача, порушених вказаною бездіяльністю необхідно зобов`язати державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Михайленко Любов Вікторівну вчинити дії щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст.39 Закону №1404-VIII.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії
Згідно ст.26 Закону №1404-VIII державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частина 1 статті 27 Закону №1404-VІІІ визначає, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Відповідно до ч.3 ст.27 Закону №1404-VІІІ за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи.
Згідно з частиною 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до ч.9 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.
Частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч.5 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно п.1 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, (Інструкція №512/5) фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження», використання яких здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №554.
Пунктом 2 розділу VI Інструкції №512/5 передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, приймається виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня.
Мінімальними витратами виконавчого провадження є плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрати, пов`язані з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження: стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). В свою чергу, витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження, як виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Відповідно до пункту 13 розділу IX Інструкції №512/5 якщо після завершення виконавчого провадження за рішенням немайнового характеру виконавчий збір, витрати виконавчого провадження не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу ІІІ та пунктом 2 розділу VI цієї Інструкції.
Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.
За змістом розділу І наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» видами витрат виконавчого провадження є: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.
У відповідності до розділу ІІ зазначеного наказу: 1) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах; 2) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»; 5) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.
Згідно з пунктом 1наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 №954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.
З урахуванням наведених норм, апеляційний суд зазначає, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. У постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження обов`язково повинні бути зазначені види витрат та суми таких витрат виконавчого провадження. При цьому, Закон №1404-VIII та наведені нормативні акти не покладають на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.
Отже, стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Крім того, відсутність примусового виконання рішення не може свідчити про відсутність підстав для винесення, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі №480/3452/19 зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.
Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі №620/334/20.
Встановлено, що одночасно з постановами про відкриття виконавчих проваджень №66263838 та №66263986 державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника (позивача у справі) виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. В матеріалах справи відсутні докази того, що на момент винесення оскаржуваних постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, державному виконавцю було відомо про виконання боржником рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/6103/20-а.
Розмір виконавчого збору, що визначений оскаржуваними постановами про стягнення виконавчого збору, відповідає приписам частини 2 та 3 статті 27 Закону №1404-VIII та статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність спірних постанов від 26.07.2021 про стягнення виконавчого збору у сумі 24000,00 грн та у розмірі 300,00 грн та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 135,87 грн, винесені в межах виконавчих проваджень №66263838 та №66263986.
Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про допущення відповідачем протиправної бездіяльності шляхом не прийняття постанов про закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст.39 Закону №1404-VIII.
Згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ч.2 ст.39 Закону №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021 у справі №120/6103/20-а виконано 04.08.2021 шляхом нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.04.2019 у розмірі 39930,20 грн та 06.08.2021 шляхом перерахунку на банківський рахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі 3000,00 грн в рахунок стягнення витрат професійну правничу допомогу на вказану суму.
Повідомлення про виконання рішення суду в межах виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 отримано відповідачем 07.08.2021 та 09.08.2021 про що свідчить відбиток штемпелю печатки виконавчої служби та підпис уповноваженої особи відповідача, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 з підстав, передбачених частиною першою статті ст.39 Закону №1404-VIII, що вказує на протиправну бездіяльність відповідача у цій частині.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.