Справа № 342/1333/17 
Провадження № 22-ц/4808/64/22 
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Бойчука І.В., Василишин Л.В.
за участю секретаря        Возняк В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Городенківської міської ради Івано-Франківської області на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Беркещук Б.Б. 18 вересня 2019 року в м. Коломиї, повний текст якого виготовлено 27 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про стягнення боргу,
в с т а н о в и в:
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Городенківської міської ради про стягнення боргу.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 січня 2017 року позивач був суб`єктом підприємницької діяльності, яку розпочав з 2004 року. За договорами оренди від 12 листопада 2004 року та від 1 червня 2009 року, укладеними з Городенківською міською радою, та за письмовою згодою останньої ним здійснювалось поліпшення орендованого майна - Будинку культури в АДРЕСА_1 . В результаті цих поліпшень в структурі орендованого майна позивачем з 2004 року створювалось і на 2015 рік було створено нове нерухоме майно.
У зв`язку з цим позивач звертався до господарського суду з позовом про визнання за ним права спільної часткової власності орендованого нежитлового приміщення у розмірі 50/100 ідеальних часток, які в результаті експертного дослідження від 30 червня 2016 року відповідали грошовій оцінці в розмірі 2046074,00 грн. (на дату 30.06.2016 року по курсу НБУ 74231,18 євро). Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 2 серпня 2016 року (справа №909/1179/15) за заявником було визнано право власності на 50/100 ідеальних часток нежитлового приміщення - Будинку культури, тобто на суму 2046074,00 грн., та повернуто за рахунок Городенківської міської ради сплачений заявником судовий збір в сумі 30691,11 грн. Однак постановою Львівського апеляційного господарського суду від 5 грудня 2016 року за скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області Р. Гнідана рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 2 серпня 2016 року скасоване та постановлено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Цією ж постановою зазначено, що: «Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції призначалась судова інженерно-технічна експертиза, за результатами якої експертом надано висновок №244 від 30.06.2016 року. Згідно вказаного висновку в орендованому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , окрім робіт, зазначених у акті №1 від 06.06.2005 року, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 також здійснено: часткове відновлення фундаментів; виконано ремонт гідроізоляції фундаментів підвального приміщення; облаштовано нові битобетонні фундаменти, на яких збудовано нову частину будівлі, в результаті чого збільшено загальну площу та об`єм орендованого об`єкту нерухомості; відновлено та підсилено усі міжповерхові перекриття новими конструкціями та здійснено підсилення старих несучих елементів; підсилено й замінено елементи кроквяної системи даху; замінені елементи покрівлі шатрового даху; влаштовано нову підлогу замість зруйнованої; відновлено штукатурку стін та стель орендованих приміщень; замінено ряд східців, влаштовано їх покриття з плитки; влаштовано три нові обігрівальні котли на твердому паливі, замінено трубопроводи опалення, радіатори; відновлено внутрішній водопровід та каналізацію загального користування й приєднано їх до мережі із заміною унітазів та умивальників; повністю відновлено електрику в будівлі та встановлено нові ввідно-розпридільні пристрої; відновлено та замінено з улаштуванням монолітних залізобетонних перемичок віконні та дверні блоки… В результаті проведеного дослідження, експертом надано висновок, що: 1) відновна вартість будинку культури по АДРЕСА_1 станом на час проведення дослідження з округленням до цілого становить 5088024 грн.; дійсна (ринкова) вартість вказаного об`єкту з врахуванням виконаних поліпшень станом на час проведення дослідження з округленням до цілого становить 4070419 грн.; 2) вартість проведених позивачем будівельно-реставраційних робіт по вказаному об`єкту внаслідок понесених витрат на його поліпшення становить 2046074 грн.; 3) проведені позивачем будівельно-ремонтні й реставраційні поліпшення вказаного будинку культури вплинули на його вартість; 4) дійсна ринкова вартість будинку культури внаслідок понесених витрат на його невід`ємні поліпшення збільшилась на 2046074 грн.; 5) невід`ємні поліпшення, виконані в результаті проведених позивачем будівельно-реставраційних робіт по зазначеному будинку культури, становлять 2046074 грн.».
З огляду на викладене вважає, що Львівський апеляційний господарський суд погодився з висновком місцевого господарського суду, про те, що позивачем проведено ряд робіт, які свідчать про здійснене фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 покращення орендованого майна, що також встановлено експертом при здійсненні експертного дослідження, однак не погодився з тим, що в результаті здійснених покращень нове нерухоме майно, яке прийнято до експлуатації у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому суд зазначив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , будучи орендарем нерухомого майна, в процесі оренди якого ним здійснено поліпшення такого майна, у відповідності до ч. 3 ст. 778 ЦК України має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.
Позивач зазначає, що внаслідок вищевказаних судових проваджень він поніс значні судові витрати. Крім того відповідач у 2016 році відмовив йому в продовженні оренди нежитлового приміщення, яке було поліпшене орендарем на суму 2046074 грн., що потягнуло за собою чимало кредитів у фінансових установах. У зв`язку з наведеним позивач у січні 2017 року припинив свою підприємницьку діяльність.
Вважає, що за аналогією закону можна дійти висновку, що протягом 2004-2016 років, коли він був суб`єктом підприємницької діяльності, фактично виконував будівельний підряд на об`єкті по АДРЕСА_1 на підставі договорів оренди При цьому сам підряд здійснювався за письмовою згодою Городенківської міської ради. З огляду на норми про обов`язковість виконання умов договору, вважає, що в даному правовідношенні є кредитором, а відповідач – боржником.
Також до спірних правовідносин застосовуються положення ст. 625 ЦК України, тому він має право на стягнення з відповідача і 3% річних та інфляційних втрат з 06.12.2016 року з грошового зобов`язання, яке на 05.12.2016 року становило 2046074 грн.
З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача Городенківської міської Ради Городенківського району Івано-Франківської області на його користь основний борг, що складає 2046074 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 261345,74 грн., 3% річних за несвоєчасні розрахунки - 74835,86 грн. та сплачений ним судовий збір в сумі 8000 грн.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Городенківської міської Ради Городенківського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1  240000 гривень вартості понесених витрат на поліпшення орендованого майна, 504480 гривень інфляційних збитків та 74248 гривень 77 копійок - 3% річних, а всього - 818728 гривень 77 копійок. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Городенківської міської Ради Городенківського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 8000 грн. сплаченого судового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає дане рішення в цій частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що з прийняттям рішення Городенківської міської ради №1255 від 27.06.2012 року, яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на продовження терміну дії договору оренди, не припинені попередні рішення та договори, що стосуються реконструкції приміщення будинку культури. Тому позивач ще деякий час після цієї дати завершував будівельні роботи по реконструкції зазначеного будинку. Наведене вбачається і з постанови Львівського апеляційного господарського суду від 5 грудня 2016 року, яка є преюдиційною в даній справі, та з висновку судової інженерно-технічної експертизи №244 від 30.06.2016 року.
Також суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги рішення Городенківської міської ради №1877 від 28 травня 2009 року, яким затверджено висновок від 28.02.2009 року про незалежну оцінку вартості орендованого майна, ринкова вартість якого становить 240000 грн., на підставі чого неправильно і незаконно вирішивши спір, в т.ч. з застосуванням ст. 625 ЦК України. Вважає, що з даного рішення не випливає, що станом на 28 травня 2009 року позивач завершив будівельно-реконструкційні роботи на об`єкті, оскільки такі епізодично тривали до 2016 року.
Вважає, що суд в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 5 грудня 2016 року по справі №909/1179/15 погодився з висновком судової будівельно-технічної експертизи, що вартість проведених позивачем робіт по вказаному об`єкту становить 2046074 грн., і в цій справі таке не підлягає доказуванню.
А оскільки Городенківській міській раді було завідомо відомо, що вона зобов`язана повернути позивачу борг у вищевказаній сумі, однак цей борг не повертала, позивач вірно збільшив позовні вимоги згідно положень ст. 625 ЦК України.
Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв розрахунок відповідача від 11.06.2019 року №234, протокол №5а від 10.06.2019 року, протокол №4 від 10.06.2019 року, оскільки ці документи до справи подані під час вирішення її по суті, а не в підготовчому засіданні.
Просить рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року змінити та постановити нове, яким стягнути з Городенківської міської ради на користь ОСОБА_1 2046074 грн. основного боргу; 261345,74 грн. - інфляційні витрати, що розраховані з суми основного боргу з 06.12.2016 року по 23.02.2019 року та заявлені перед судом першої інстанції; 74835,86 грн. - три проценти річних, що розраховані з суми основного боргу з 06.12.2016 року по 23.02.2019 року та заявлені перед судом першої інстанції); а разом - 2382255,6 грн. Також стягнути 8000 грн. судового збору, сплаченого за подання позову та 12000 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Городенківська міська рада також подала апеляційну скаргу на рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що вартість орендованого майна на момент укладення договору оренди з ОСОБА_1 становила 29704,00 грн. Ринкова вартість, затверджена рішенням Городенківської міської ради №1877 від 28 травня 2009 року, - 240000,00 грн.
При цьому договори оренди Будинку культури укладалися між відповідачем та ФОП ОСОБА_1 для здійснення останнім підприємницької діяльності, що свідчить про існування між сторонами господарських правовідносин.
Рішенням Городенківської міської ради №637 від 12.01.2005 року позивачу було надано дозвіл на проведення ремонтних і реставраційних робіт для покращення технічного стану приміщення на суму 15000,00 грн. згідно виготовленої кошторисної документації комунальним відділом капітального будівництва в Городенківському районі. Згідно акту приймання виконання підрядних робіт від 06.06.2005 року, кошторисних розрахунків та підтверджуючих документів роботи виконані на загальну суму 20946,00 грн. Також рішенням ради №170 від 19.09.2006 року позивачу надано дозвіл на реконструкції частини приміщення будинку культури під кафе-бар, однак позивач дане рішення не виконав, оскільки не було розроблено проект реконструкції, не проведено здачу-прийняття проведених з реконструкції робіт в експлуатацію. 24.01.2007 року ФОП ОСОБА_1 надано дозвіл на виконання будівельних робіт №1, а саме на реконструкцію частини приміщення під кафе строком до січня 2008 року. Однак останній у встановленому порядку не виготовляв та не погоджував проект реконструкції, не отримував технічних завдань на виконання відповідної частини з реконструкції. Відсутні відомості про те, які саме роботи виконувалися і чи взагалі такі роботи виконувались відповідно до рішення міської ради №170 від 19.09.2006 року. Після укладення договору оренди від 01.06.2009 року будь-які дозволи чи угоди на проведення робіт по ремонту та реконструкції будівлі позивачу не надавались. А у зв`язку із систематичною заборгованістю ФОП ОСОБА_1 по орендній платі без поважних причин рішенням ради №1255 від 27.06.2012 року йому відмовлено у продовженні терміну дії оренди.
Таким чином документально підтвердженими були тільки виконані роботи позивача у відповідності до рішення Городенківської міської ради №637 від 12.01.2005 року.
Що стосується суми боргу 2046074,00 грн. згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №244 від 30.06.2016 року, то така експертиза не призначалася при розгляді даної цивільної справи і є неналежним та недопустимим доказом. Крім того сторони не подавали ніяких даних експерту, були позбавлені права задавати йому питання, а сам висновок у судовому засіданні не досліджувався.
Зазначений позивачем перелік об`ємних, технічно і технологічно складних дороговартісних робіт, які мали б виконуватись тривалий час, фактично не виконувались.
Хибним є і твердження позивача про існування правовідносин кредитор-боржник. Позивач свідомо підмінює поняття договору оренди комунального майна на поняття договору підряду, а потім на поняття кредитор-боржник.
Також позивач наводить рахунки застосування індексу інфляції та трьох відсотків річних із посиланням на ст. 625 ЦК України та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року. Проте вказана стаття стосується договорів позики чи інших фінансово-кредитних договорів, а в даному випадку були укладені договори оренди комунального майна в яких застосування таких норм не передбачено.
Суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що позивач повинен був оформити право на земельну ділянку на якій здійснюється прибудова. Однак земельна ділянка для здійснення прибудови позивачу у встановленому порядку не надавалась.
З огляду на викладене просить рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року скасувати та постановити нове, яким в позові відмовити. Судові витрати покласти на позивача.
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу Городенківської міської ради. Зазначає, що предметом позову ніколи не було питання стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі, спір не пов`язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася позивачем, він стосується виключно невиконання відповідачем преюдиціальних приписів судового рішення – постанови Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року. При цьому вищевказана постанова апеляційного суду є преюдиційною щодо підряду та проведеної реконструкції. Документу про прийняття в експлуатацію реконструйованого майна дійсно немає, однак позивач не позбавлений в такому випадку права на відшкодування відповідачем суми витрат на поліпшення орендованого майна, що згідно експертного висновку становить 2046074,00 грн. Також з постанови суду від 05.12.2016 року вбачається, що саме з цієї дати відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що спростовує твердження ради, що на відносинами між сторонами не поширюється ст. 625 ЦК України. При цьому міська рада борг перед позивачем визнавала, однак прагне його уникнути. Просить апеляційну скаргу Городенківської міської ради залишити без задоволення, визнати її зловживанням процесуальними правами.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача вимоги його апеляційної скарги підтримала, в задоволенні апеляційної скарги відповідача просила відмовити.
Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги Городенківської міської ради, апеляційну скаргу позивача просив залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.11.2004 року на виконання рішення Городенківської міської ради №485 від 12.11.2004 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Городенківською міською радою укладено Договір оренди комунального майна - нежитлового приміщення Будинку культури площею 681,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 5 років для здійснення підприємницької діяльності – розміщення кафе-бару з влаштуванням молодіжної дискотеки (т. 1, а.с. 88-91).
Згідно п.п. 5.2, 6.2, 9.5 даного Договору орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати капітальний і поточний ремонт орендованих основних фондів. Орендар має право передавати за згодою орендодавця окремі інвентарні об`єкти із складу орендованого майна, проводити його реконструкцію. У разі розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів з дозволу орендодавця, визнаються власністю орендаря.
Як зазначено в Акті прийому-передачі комунального майна від 12.11.2004 року вартість приміщення Будинку культури згідно звіту про оцінку майна від 12.11.2004 року становила 29704,00 грн. (т. 1, а.с. 89).
Рішенням Городенківської міської ради Городенківського району Івано-Франківської області №637 від 12.01.2005 року ОСОБА_1 надано дозвіл на проведення ремонтних та реставраційних робіт для покращення технічного стану приміщення об`єкту оренди на суму 15000,00 грн. Зобов`язано дані роботи проводити згідно виготовленої кошторисної документації комунальним відділом капітального будівництва в Городенківському районі (т. 1, а.с. 95).
Згідно зазначеного вище рішення сторонами погоджено кошторисний розрахунок на проведення ремонтних та реставраційних робіт приміщення будинку культури на суму 20946,00 грн.
06.06.2005 року сторонами підписано Акт №1 приймання виконаних підрядних робіт на об`єкті оренди на загальну суму 20946 грн. (т. 1, а.с. 96).
Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Городенківського району Івано-Франківської області №170 від 19.09.2006 року підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл на реконструкцію частини приміщення Будинку культури під кафе-бар по АДРЕСА_1 . Зобов`язано виготовити та погодити в установленому порядку проектну документацію на дану реконструкцію. Після завершення робіт по реконструкції пред`явити кафе-бар державній технічній комісії для приймання в експлуатацію, після чого отримати в міській раді дозвіл на торгівлю в ньому (т. 1, а.с. 97).
На замовлення ОСОБА_1 у 2006 році Городенківським госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро виготовлено робочий проект «Реконструкція частини приміщення будинку культури під кафе на 50 місць по АДРЕСА_1 ».
28.12.2006 року відділом містобудування та архітектури райдержадміністрації зареєстровано (реєстровий номер 34) містобудівний паспорт на проектування «Реконструкція частини приміщення будинку культури під кафе на 50 місць по АДРЕСА_1 ».
24.01.2007 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Городенка Дубковецькому В.В. надано дозвіл №1 на виконання будівельних робіт з реконструкції частини приміщення Будинку культури за вищевказаною адресою під кафе. Строк дії дозволу – до січня 2008 року; згодом продовжений до січня 2009 року (т. 1, а.с. 98).
28.05.2009 року Городенківська міська рада прийняла рішення №1877, яким затвердила висновок від 28.02.2009 року про незалежну оцінку вартості майна - цегляної двоповерхової нежитлової будівлі (Будинок культури), загальною площею 681,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого становить 240000 грн. (т. 1, а.с. 99).
01.06.2009 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Городенківською міською радою укладено новий Договір №19 оренди комунального майна - приміщення Будинку культури, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого становить 240000 грн. згідно висновку про незалежну оцінку вартості майна від 28.02.2009 року, строком на 3 роки - з 1 червня 2009 року по 31 травня 2012 року (т. 1, а.с. 92-93, 94).
Згідно з п.п. 5.2, 6.2, 9.5 вказаного Договору орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати капітальний і поточний ремонт орендованих основних фондів. Орендар має право передавати за згодою орендодавця окремі інвентарні об`єкти із складу орендованого майна, проводити його реконструкцію. У разі розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів з дозволу орендодавця, визнаються власністю орендаря.
Відповідно до п. 9.6 Договору у разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Листом №148 від 01.03.2012 року відповідач по справі Городенківська міська рада повідомила орендаря ОСОБА_1 , що після закінчення терміну дії договору оренди (31.05.2012 року) орендодавець не має наміру переукладати чи продовжувати його на новий термін.
Крім того, рішенням Городенківської міської ради №1255 від 27.06.2012 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на продовження терміну дії договору оренди (т. 1, а.с. 100).
Встановлено також, що ОСОБА_1 звертався до господарського суду з позовом до Городенківської міської ради про визнання права власності на 52/100 частки нежитлових приміщень орендованого майна – Будинку культури, що знаходиться по АДРЕСА_1 (справа №909/1179/15).
Згідно копії Висновку №244 судової інженерно-технічної експертизи по вищевказаній господарській справі №909/1179/15 від 30.06.2016 року, складеного судовим експертом Львівського НДІСЕ Годлевським Д.О., вартість проведених позивачем будівельно-реставраційних робіт Будинку культури по АДРЕСА_1 внаслідок понесених витрат на його поліпшення становить 2046074,00 грн. Така ж дійсна (ринкова) вартість нежитлових приміщень даного будинку внаслідок понесених витрат на його невід`ємні поліпшення (т. 1, а.с. 67-75).
Під час розгляду даної справи в суді Городенківська міська рада пропонувала позивачу завершити спір укладенням мирової угоди з виплатою ОСОБА_1 понесених ним видатків для поліпшення стану об`єкту оренди - приміщень Будинку культури в сумі 200000,00 грн. (т. 2, а.с. 46).
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 року вищевказаний позов було задоволено (т. 1, а.с. 76-78).
Однак постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову (т. 1, а.с. 79-86).
В даній постанові суду зазначено, що колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем проведено ряд робіт, які свідчать про здійснене останнім покращення орендованого майна, що також і встановлено експертом при здійсненні експертного дослідження. Однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що в результаті здійснених ним покращень створено нову річ – нове нерухоме майно, яке прийнято до експлуатації у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому позивач, будучи орендарем нерухомого майна, в процесі оренди якого ним здійснено поліпшення такого майна, у відповідності до ч. 3 ст. 778 ЦК України має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Разом з тим колегія суддів зазначила, що з урахуванням листів та рішення Городенківської міської ради про відмову у виплаті відповідного відшкодування, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача суми, яка становить вартість понесених ним витрат на поліпшення орендованого майна за згодою з наймодавця (т. 1, а.с. 84).
Рішенням Городенківської міської ради №780 від 05.10.2017 року за результатами розгляду звернення ФОП  ОСОБА_1 вирішено замовити виготовлення належного експертного звіту для визначення реальної вартості робіт, свого часу виконаних за кошти заявника та подати його на розгляд чергової сесії міської ради. За результатами розгляду такого звіту обумовити певну суму для компенсації заявнику, затвердити її та згідно чинного законодавства визначити механізм перерахування даних коштів (т. 1, а.с. 18). А рішенням №1014 від 21.03.2018 року на підставі наявних документів, а саме рішення сесії міської ради №637 від 12.01.2005 року, Акту приймання виконання підрядних робіт №1 від 06.06.2005 року, за яким ОСОБА_1 було виконано роботи на суму 20946,00 грн., та з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних протягом строку позовної давності, виділено кошти на поліпшення орендованого ним Будинку культури в м. Городенка в сумі 140216,70 грн.; в разі надання згоди останнім перерахувати йому зазначену суму коштів (т. 1, а.с. 64).
Згідно протоколів №4 засідання комісії з питань житлово-комунального господарства та №5-а засідання комісії з питань бюджету, фінансів та соціально-економічного розвитку Городенківської міської ради від 10.06.2019 року вирішено виділити кошти на відшкодування витрачених ФОП ОСОБА_1 коштів на поліпшення орендованого ним Будинку культури в АДРЕСА_1 згідно представленого Розрахунку від 06.06.2019 року (сума боргу – 111705,64 грн., інфляційні нарахування – 43129,55 грн., проценти річних від простроченої суми – 10057,45 грн., а всього – 164892,64 грн.) (т. 1, а.с. 188, 189-191, 192).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, орендуючи комунальне майно - приміщення Будинку культури, розташоване за адресою: вул. Винниченка, 98 в м. Городенка, поліпшив його, а тому до даного спору слід застосувати норми ст. 778 ЦК України щодо відшкодування наймачу вартості поліпшення речей, здійснених за згодою наймодавця. Разом з тим невід`ємні поліпшення виконані в результаті проведених позивачем будівельно-реставраційних робіт по зазначеному будинку культури виконані без згоди Городенківської міської ради. Суд взяв до уваги, що 28.05.2009 року Городенківська міська рада прийняла рішення №1877, яким затвердила висновок від 28.02.2009 року про незалежну оцінку вартості майна, ринкова вартість якого становить 240000,00 грн. Відповідач, подаючи у судовому засіданні розрахунок від 06.06.2019 року витрачених ФОП ОСОБА_1 коштів на поліпшення орендованого ним Будинку культури, застосував загальну позовну давність тривалістю у три роки. Однак, суд не погоджується з таким розрахунком оскільки відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а матеріали справи такої заяви відповідача не містять. Отже з Городенківської міської ради слід стягнути на користь ОСОБА_1 240000,00 грн. вартості понесених витрат на поліпшення орендованого майна. Також відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні збитки за період з червня 2009 року по серпень 2019 року в сумі 504480,00 грн. та відсотки за користування грошовими коштами за період 28.05.2009 року по 18.09.2019 року в сумі 74248,77 грн.
Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до вимог ст. 778 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.
Частиною 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди. Орендар має право залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, за умови, якщо вони можуть бути відокремлені від орендованого ним майна без заподіяння шкоди такому майну. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив невід`ємні поліпшення орендованого майна за згодою уповноваженого органу, визначеного статтею 21 цього Закону, орендар має право на відшкодування своїх витрат у межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна згідно з Порядком передачі майна в оренду, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість невід`ємних поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди уповноваженого органу, визначеного статтею 21 цього Закону, компенсації не підлягає, такі поліпшення є, відповідно, державною або комунальною власністю.
За змістом статті 21 даного Закону орендар державного або комунального майна має право за письмовою згодою балансоутримувача майна за рахунок власних коштів здійснювати поточний та/або капітальний ремонт орендованого майна. Балансоутримувач розглядає клопотання орендаря і протягом 10 робочих днів може прийняти одне з таких рішень з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач: рішення про надання згоди на здійснення ремонту за рахунок орендаря; рішення про відмову у наданні згоди на здійснення ремонту. Орендар може звернутися з клопотанням про отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, якщо за розрахунками орендаря, підтвердженими висновком будівельної експертизи, його прогнозовані витрати на ремонт об`єкта оренди, за виключенням його витрат на виконання ремонтних робіт, що були зараховані згідно з частиною другою цієї статті, становитимуть не менш як 25 відсотків ринкової вартості об`єкта оренди, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна станом на будь-яку дату поточного року. Рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень державного майна приймає орендодавець за наявності письмової згоди балансоутримувача, а також згоди уповноваженого органу управління балансоутримувача у випадках, передбачених статутом чи положенням балансоутримувача, в порядку, встановленому Фондом державного майна України. Рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень комунального майна приймає представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи в порядку, встановленому відповідним представницьким органом місцевого самоврядування.
У справі, що переглядається, встановлено, що укладаючи договори оренди комунального майна сторони визначали, що орендар має право передавати за згодою орендодавця окремі інвентарні об`єкти із складу орендованого майна, проводити його реконструкцію (п. 6.2), а рішеннями Городенківської міської ради №637 від 12 січня 2005 року та №170 від 19 вересня 2006 року ОСОБА_1 надано дозвіл на проведення ремонтних та реставраційних робіт для покращення технічного стану приміщення об`єкту оренди на суму 15000 грн. та на реконструкцію частини приміщення Будинку культури під кафе-бар по АДРЕСА_1 .
Згідно даних рішень Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Городенка Дубковецькому В.В. 24.01.2007 року було надано дозвіл №1 на виконання будівельних робіт з реконструкції частини приміщення Будинку культури за вищевказаною адресою під кафе зі строком дії до січня 2008 року, який згодом продовжено до січня 2009 року (т. 1, а.с. 98).
При цьому судом першої інстанції вірно враховано, що доказів на підтвердження згоди орендодавця на поліпшення орендованого майна з 2009 року та після прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на продовження терміну дії договору оренди позивачем не надано.
Посилання останнього в апеляційній скарзі на те, що з прийняттям рішення про відмову в наданні дозволу на продовження терміну дії договору оренди не припинені попередні рішення та договори, що стосуються реконструкції приміщення Будинку культури, і такі роботи тривали до 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними нормами права про порядок прийняття рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень комунального майна органом місцевого самоврядування.
Таким чином суд прийшов до правильного висновку, що з 2009 року наймач здійснював можливі поліпшення орендованого майна, які не можна відокремити без шкоди для речі, без згоди наймодавця. А отже не має права на відшкодування їх вартості.
Разом з тим, щодо визначенні вартості понесених витрат на поліпшення Будинку культури по вул. Винниченка, 98 в м. Городенка слід зазначити наступне.
В матеріалах справи містяться підписаний сторонами 06.06.2005 року Акт №1 приймання виконаних підрядних робіт на об`єкті оренди на загальну суму 20946,00 грн. (т. 1, а.с. 96).
Рішенням Городенківської міської ради від 28.05.2009 року №1877 затверджено висновок від 28.02.2009 року про незалежну оцінку вартості майна - цегляної двоповерхової нежитлової будівлі (Будинок культури), загальною площею 681,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого його ринкова вартість якого становить 240000,00 грн. (т. 1, а.с. 99).
В той же час згідно копії Висновку №244 судової інженерно-технічної експертизи по господарській справі №909/1179/15 від 30.06.2016 року, складеного судовим експертом Львівського НДІСЕ Годлевським Д.О., вартість проведених позивачем будівельно-реставраційних робіт Будинку культури по вул. Винниченка, 98 в м. Городенка внаслідок понесених витрат на його поліпшення становить 2046074,00 грн. Така ж дійсна (ринкова) вартість нежитлових приміщень даного будинку внаслідок понесених витрат на його невід`ємні поліпшення (т. 1, а.с. 67-75).
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21.07.2020 року було призначено в даній справі будівельно-технічну експертизу на вирішення питань щодо обсягу реконструкції Будинку культури, її відповідність проектній документації та державним будівельним нормам, а також суми витрат, понесених на реконструкцію.
Як зазначено у Висновку експерта №118, складеного на виконання вищевказаної ухвали суду 08.10.2021 року, вартість фактично виконаних будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення Будинку культури по вул. Винниченка, 98 в м. Городенка Івано-Франківської області станом на момент проведення дослідження становить 2205423,00 грн.
В той же час не на підставі рішень виконавчого комітету Городенківської міської ради №637 від 12.01.2005 року про надання дозволу на проведення ремонтних і реставраційних робіт, №170 від 19.09.2006 року про надання дозволу на реконструкцію, робочого проекту реконструкції саме частини цього приміщення під кафе-бар з врахуванням дозволу на виконання будівельних робіт №1 від 24.01.2007 року, іншої будівельної і проектної документації з врахуванням того, що вартість будівлі згідно рішення Городенківської міської ради №1877 від 28.05.2009 року та акту прийому-передачі в оренду від 01.06.2009 року збільшилась до 240000,00 грн., звіту про експертну оцінку від 2015 року до 1211705,00 грн. виконано комплекс загально-будівельних та спеціалізованих робіт, вартість яких становить 1708527,00 грн. без врахування ПДВ.
На підставі рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради №170 від 19.09.2006 року та дозволу на виконання будівельних робіт №1 від 24.01.2007 року виконано роботи на суму 77982,00 грн. без врахування ПДВ.
Вартість робіт, проведених на 11.12.2004 року, які були необхідними для безпечного та ефективного використання за цільовим призначенням об`єкта дослідження, становить 23569,00 грн. без врахування ПДВ.
Вартість виконаних робіт на об`єкті по влаштуванню додаткового приміщення, за рахунок якого збільшилася площа забудови будинку, становить 58909,00 грн. без врахування ПДВ. При цьому зведення прибудови в тильній стороні будинку не передбачено проектно-технічною документацією та здійснено з недотриманням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва.
Комплекс проведених будівельно-монтажних робіт, виконаних в нежитлових приміщеннях першого поверху Будинку культури ОСОБА_1 з врахуванням встановленого обладнання на покращення технічного стану і функціонування за час оренди з листопада 2004 року по травень 2012 року можна класифікувати як капітальний ремонт. Дані роботи відповідно до нормативних документів відносяться до невід`ємних поліпшень (т. 3, а.с. 3-63).
Таким чином матеріалами справи підтверджено проведення позивачем частини реконструкції об`єкта оренди не на підставі наданих йому дозволів та за межами таких і договорів оренди, а останнім не доведено проведення ним поліпшень цього майна з дозволу орендодавця на суму 2046074,00 грн.
Судом першої інстанції вірно враховано, що з 2009 року такі дозволи  ОСОБА_1 не надавалися, а згідно висновку від 28.02.2009 року про незалежну оцінку вартості майна, затвердженого рішенням Городенківської міської ради від 28.05.2009 року №1877, ринкова вартість нежитлової будівлі Будинку культури за адресою: вул. Винниченка, 98 в м. Городенка становила 240000,00 грн.
Однак місцевий суд не взяв до уваги, що вищезазначена вартість будівлі в цілому, а до укладення Договору оренди від 12.11.2004 року з ОСОБА_1 згідно Акту прийому-передачі комунального майна від 12.11.2004 року вартість приміщення будинку становила 29704,00 грн. (т. 1, а.с. 89).
Таким чином з Городенківської міської ради Івано-Франківської області на користь позивача підлягає стягненню 210296,00 грн. вартості понесених витрат на поліпшення вказаного орендованого майна (240000,00 грн. - 29704,00 грн.).
Що стосується посилань сторони позивача на преюдиційність постанови Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року у справі №909/1179/15щодо визначення вартості проведених позивачем робіт по вказаному об`єкту на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2046074 грн., то такі не заслуговують на увагу, оскільки даним судовим рішення тільки зазначено про факт здійснення позивачем поліпшень даного майна та його право на відшкодування, однак не вирішувалося питання про вартість таких.
Також судом вірно встановлено, що посилання позивача на те, що він фактично виконував будівельний підряд на об`єкті по АДРЕСА_1 протягом 2004-2016 років, та встановлення між ним і відповідачем правовідношення кредитор-боржник не знайшло підтвердження в судових засіданнях та не доведено жодним доказом. До даного спору суд правомірно застосував норми ст. 778 ЦК України.
Посилання апелянта Городенківської міської ради на існування між сторонами господарських правовідносин теж не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку розглядається спір фізичної особи до органу місцевого самоврядування щодо відшкодування понесених витрат, що підтверджується також постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №592/8514/17 (провадження №61-45434св18).
Також судом першої інстанції правильно враховано, що відповідачем під час розгляду справи в місцевому суді не подавалася заява про застосування строків позовної давності. А згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 24.10.2018 року у справі №317/3698/15-ц підставою для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності є лише той факт, що відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, що не відповідає обставинам даної справи.
При цьому, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Однак при вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України суд помилково визначив такі за період з червня 2009 року по серпень 2019 року та з 28 травня 2009 року по 18 вересня 2019 року, хоча позивач таких вимог не заявляв.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки та 3% річних від суми боргу за період, визначений позивачем (з 06.12.2016 року по 23.02.2019 року) в сумі 58462 грн. 65 коп. інфляційних збитків та 13983 грн. 00 коп. - 3% річних.
Посилання апелянта-позивача на те, що звернення Городенківської міської ради до апеляційного суду слід визнати її зловживанням процесуальними правами не заслуговують на увагу, оскільки таке є передбаченим цивільним процесуальним законом правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку.
З огляду на викладене рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року слід змінити. Стягнути з Городенківської міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 210296 грн. 00 коп. вартості понесених витрат на поліпшення орендованого майна, 58462 грн. 65 коп. інфляційних збитків та 13983 грн. 00 коп. - 3% річних, а всього - 282741 грн. 65 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та зарахування судового збору за подання позову та апеляційних скарг слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Городенківської міської ради Івано-Франківської області 8202 грн. 03 коп. судового збору.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Городенківської міської ради Івано-Франківської області задовольнити частково.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року змінити.
Стягнути з Городенківської міської ради Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 04054292, адреса: 78103, Івано-Франківська обл., Коломийський р-н, м. Городенка, вул. Т. Шевченка, 77) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) 210296 (двісті десять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 00 коп. вартості понесених витрат на поліпшення орендованого майна, 58462 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 65 коп. інфляційних збитків та 13983 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн. 00 коп. - 3% річних, а всього - 282741 (двісті вісімдесят дві тисячі сімсот сорок одну) грн. 65 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Городенківської міської ради Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 04054292, адреса: 78103, Івано-Франківська обл., Коломийський р-н, м. Городенка, вул. Т. Шевченка, 77) 8202 (вісім тисяч двісті дві) грн. 03 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                               Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 13 травня 2022 року.