ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2230/22 Справа № 204/6618/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого судді                        Лаченкової О.В,
       суддів                                        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська аганеція з повернення боргів" 
на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року 
по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська аганеція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:
       В жовтні 2017 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») посилалося на те, що 24 травня 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500277066 на суму 18000грн. Надалі, 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №500277066 від 24 травня 2012 року. Між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 10 жовтня 2016 року укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, за яким ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_1 . Відповідно до Додатку №1-1 до Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 42450,26грн., з яких: 15557,1грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12598,56грн. - заборгованість за процентами та комісією; 14294,6 грн. - пеня, штраф, неустойка. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №500277066 від 24.05.2012 року у розмірі 42450,26 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. 
       Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2018 року позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволена.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №500277066 від 24.05.2012 року у розмірі 42450,26 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою боргу - 15557,10 грн.; заборгованість по процентами та комісії - 12598,56 грн.; пеня, штраф, неустойка - 14294,60 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2020 року
заочне рішення суду від 16 січня 2018 року у цивільній справі №204/6618/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
       Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено в повному обсязі.
       В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року просить рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року по справі №204/6618/17 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №500277066 від 24.05.2012 року у розмірі 42450,26 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою боргу - 15557,10 грн.; заборгованість по процентами та комісії - 12598,56 грн.; пеня, штраф, неустойка - 14294,60 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.
       Відзиви на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року по справі №204/6618/17 від інших учасників справи до апеляційного суду не надходили.
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції дійшов висновку, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором неможливо встановити дійсний розмір заборгованості за кредитом у відповідні періоди та неможливо вирішити клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.
       Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.
       Як вбачається з матеріалів справи, 24 травня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №500277066 на підставі особистої заяви останнього (а.с.5), відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 18000,00 гривень строком до 25.05.2015 року, з процентною ставкою 21% річних(а.с.6) та зобов`язався належним чином виконувати умови зазначеного договору.
       30.09.2014 між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» уклали Договір факторингу, за умовами якого відступив ТОВ «Дата Майнінг Груп» право грошової вимоги по первісному кредитному договору (а.с.15-17).
       Згідно з умовами Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги за Кредитним договором №500277066 від 24.05.2012 року (а.с.18-22).
       Відповідно до витягу з Додатку №1-1 до Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016року характеристики права вимоги переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами первісний кредитор ТОВ "Дата Майнінг Груп" передав право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» по кредитному договору №500277066 від 24.05.2012 року, укладеному з ОСОБА_1 , загальну суму заборгованості у розмірі 42450,26 грн. (а.с.22).
       19.10.2016 ТОВ «Дата Майнінг Груп» направлено Відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» та про стан заборгованості за кредитним договором у розмірі 42450,26 грн. станом на дату відступлення права вимоги(а.с. 11).
       Позивачем 24.10.2016року направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 повідомлення №001468590-1 про «нового кредитора» та про те, що станом на 10.10.2016, тобто на дату відступлення вимоги, заборгованість за кредитом становить 42450,26 грн. (а.с.14).
       Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
       Стаття 1082 ЦК України передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідач, не зважаючи на зазначені повідомлення, погашення кредитної заборгованості не здійснював, свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 42450,26 грн., яка складається із наступного: 15557,1грн - заборгованість за основною сумою боргу, 12598,56грн. - заборгованість за процентами та комісією; 14294,6грн. - пеня штраф, неустойка (а.с.12).
       За нормами ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
       Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
       Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
       Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
       Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
       Встановлені обставини витікають з відступлення права грошової вимоги фактору, правовідносин з належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові.
       Згідно з положеннями ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Відповідно до ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
       Відповідач належними доказами не спростував обставину наявності грошових зобов`язань перед Позивачем.
       Таким чином, встановлено, що права позивача порушені неналежним виконанням зобов`язання відповідачем, а тому колегія суддів вважає, що вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту, відсотків грунтуються на нормах чинного законодавства і договірних відносинах, які склались між позивачем та відповідачем.
       Водночас, колегією суддів перевірено строки звернення позивача з позовом до суду, оскільки відповідачем заявлено відповідне письмове клопотання.
       Норми ст.256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       При цьому, відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
       Згідно ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
       Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       За загальним правилом, згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
       У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись іншими судами при застосуванні таких норм права.
       Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
       Відповідно до положень ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
       Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
       Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково сплачував заборгованість за кредитним договором, останній платіж було здійснено 25.03.2013 року (а.с.12), а згідно з установленим кредитором і підписаним відповідачем графіком погашення кредиту повинно здійснюватись частинами до 30 числа кожного місяця. Отже, оскільки до 30 квітня 2013 року відповідач не погасив чергову частину кредиту, з цього часу позивач дізнався про порушення умов договору відповідачем, а тому з 01 травня 2013 року у нього виникло право протягом трирічного строку на звернення з позовом до суду з вимогою захисту своїх інтересів.
       Тому, оскільки строк пред`явлення позову до суду позивачем був пропущений, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в межах трирічного строку, а саме за період з 19.10.2014 року по 19.10.2017 (день звернення з позовом до суду) у сумі 5025,90 грн.
       При цьому колегія суддів не приймає позицію позивача, викладену ним у апеляційній скарзі, про те, що оскільки відповідно до п.п.2.3. Кредитного договору № 500277066 від 25.04.2012 дата повернення кредиту - 25.05.2015 року, то трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 26.05.2015 (наступний день місяця після закінчення строку дії договору) і закінчується 26.05.2018, і відповідно позивач звернувся з позовом до суду у жовтні 2017 року в межах строку позовної давності. При цьому виходить із наступного. Кредитним договором №500277066 встановлено окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, а тому незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
       Відповідно, в межах трирічного строку (за період 19.10.2014 по 19.10.2017) підлягає стягненню з відповідача заборгованість за несплаченими відсотками у сумі 406,17 грн.
       В частині стягнення неустойки (пеня, штраф), передбачених ст.549 ЦК України, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущено річний строк щодо вимоги про стягнення неустойки (пеня, штраф) перебіг якого розпочався 25.05.2015 року і закінчився 26.05.2016 року.
       Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості, відсотків підлягають частковому задоволенню у межах строку позовної давності, в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають.
       Щодо вимоги про стягнення комісії, яка заявлена позивачем в одній сумі з відсотками, суд приходить до наступного.
       З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредит на споживчі цілі.
       Згідно з п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
       Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
       Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
       Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки і фінансові установи не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
       Крім того, банки, відповідно до п.3.4 Правил, зобов`язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти, щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).
       Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
       Аналогічна правова позиція висловлена у висновку ВСУ у справі №6-1746цс16 від 16.11.2916.
       Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи №6-2071цс16 за позовом до ПАТ «Ідея Банк», обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за обслуговування кредиту є незаконним, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
       З огляду на вказане, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягненням з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором від 24.05.2012 року у розмірі 5432,07 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 5025,90 грн. за період з 19.10.2014 року по 19.10.2017 , заборгованість за несплаченими відсотками у сумі 406,17 грн.
       Враховуючи положення ст.141ЦПК України та у зв`язку з частковим задоволенням позивних вимог та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія«Європейська агенція з повернення боргів» на користь Товариства з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 511,85 грн.
       Керуючись ст.ст. 367,374, 376 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.
       Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року - скасувати, прийняти нове рішення.
       Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2012 року у розмірі 5432,07 грн. яка складається : з тіла кредиту у сумі 5025,90 грн. за період з 19.10.2014 року по 19.10.2017 , заборгованість за несплаченими відсотками у сумі 406,17 грн.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 511,85 грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

       Головуючий суддя                                                 О.В.Лаченкова

       Судді                                                                 В.С.Городнича 

                                                                        М.Ю.Петешенкова