Постанова                                                   
іменем України
22 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 671/897/21
провадження № 51-4787км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
 
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Волочинського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 2 вересня 2021 року у щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021245110000011 від 5 лютого 2021 року, за обвинуваченням
                                                           
                                                                   ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини.
Ухвалою Волочинського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2021 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності  за частиною 1                       статті 309 КК, а кримінальне провадження закрито.
Вирішено питання щодо речових доказів, а процесуальні витрати ухвалено компенсувати за рахунок держави.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 2 вересня 2021 року ухвалу Волочинського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни. 
За  змістом судових рішень ОСОБА_6  у не встановлені слідством час та день листопада 2020 року біля смітника у смт. Війтівці Волочиського району Хмельницької області виявив кущі нарковмісної рослини конопель, які вирішив зірвати для власного вживання без мети збуту. Надалі, перебуваючи за місцем свого помешкання на АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне виготовлення наркотичних засобів без мети збуту, шляхом висушування та подрібнення, незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб –  канабіс, який зберігав у дивані в себе вдома за вищевказаною адресою.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/123-21/735-НЗПРАП від 11 лютого 2021 року вилучена в ході огляду місця події речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом –  канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 337,28 г.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
У касаційній скарзі прокурор  вказує на незаконність судових рішень, посилаючись на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, при цьому апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора, що є підставою для скасування судових рішень. Просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 звернувся за лікуванням лише з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок, зазначає, що ОСОБА_6 на обліку в нарколога та психіатра не перебував та не перебуває на цей час, а отже діагноз «наркоманія» йому не встановлювався. При цьому, на думку прокурора, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що останній потребував або потребує лікування від наркоманії.
Також прокурор у касаційній скарзі, посилаючись на  частину 2 статті 419 КПК, вказує на те, що суд апеляційної інстанції не дотримався цієї норми закону та не зазначив мотивів з посиланням на докази, з яких апеляційну скаргу прокурора визнав необґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи наведені у касаційній скарзі та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.
Мотиви суду. 
Як убачається з касаційної скарги, прокурор оспорює неправомірне звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з посиланням на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З перевірки матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції, розглядаючи клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності, належним чином дослідив показання останнього, який повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному проступку, щиро розкаявся, пояснив, що почав вживати наркотичні засоби ще під час військової служби, мети збуту в нього не було та звернувся за лікуванням, оскільки сам не міг справитись із цією проблемою.
Також судом досліджено 
- довідку КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради» від 25 травня 2021року;
 - висновок судово-психіатричного експерта від 07 червня 2021 року  №274 відповідно до якого ОСОБА_6 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності, проте він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.  
 -  направлення Волочиської ЦРЛ, відповідно до якого ОСОБА_6 поступив на лікування в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР, де перебував з 11  по 25 травня 2021року.  
З таких даних та на підставі показань ОСОБА_6 судом встановлено, що останній виявив бажання позбутися наркотичної залежності, оскільки він добровільно пройшов курс лікування від наркоманії у спеціалізованому закладі ще на стадії досудового розслідування кримінального провадження. 
Зважаючи на такі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК.
Предметом розгляду суду апеляційної інстанції також були доводи прокурора, які аналогічні за змістом до його касаційної скарги про відсутність у ОСОБА_6 діагнозу – «наркоманія», а його лікування, на думку прокурора, є лише наміром уникнути кримінальної відповідальності, водночас суд апеляційної інстанції послався на досліджені судом докази та зазначив, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта №274 від 07 червня 2021 року ОСОБА_6 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності, проте він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 
Спростовуючи доводи прокурора, апеляційний суд на обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР, якими визначено, що добровільне лікування лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до закону, встановлено діагноз «наркоманія»; медичне обстеження -  обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».
Апеляційний суд дійшов висновку, що, установивши підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 309 КК , а саме наявність в останнього захворювання, пов`язаного з наркоманією, а також факту добровільного його звернення з цього приводу до лікувального закладу та проходження курсу лікування, місцевий суд обґрунтовано застосував до обвинуваченого положення частини 4 статті 309 КК.
Отже, колегія суддів погоджується з належно вмотивованими висновками судів про те, що ОСОБА_6 дійсно страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів, що встановлено з висновку експерта. Крім того, самостійно звернувся за допомогою до Волочиської ЦРЛ, відповідно до якого ОСОБА_6 поступив на лікування в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР, де знаходився з 11 по 25 травня       2021 року з приводу наркотичної залежності (а.п. 40).
Доводи прокурора про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності є неспроможними, як і його посилання на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК. 
 
Водночас така позиція узгоджується і з постановою об`єднаної палати Верховного Суду від 29 листопада 2021 року, відповідно до якої підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.
 
Добровільним у контексті частини 4 статті 309 КК слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію в такої особи може бути встановлено вперше.
 
А посилання прокурора на відсутність даних про перебування ОСОБА_6 на обліку в нарколога та психіатра не є визначальний у вказаному кримінальному провадженні.
 
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, перевірив викладені в ній доводи, при цьому належно проаналізував їх та правильно зазначив, що відсутні підстави вважати, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, як на те покликається прокурор.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування ухвали апеляційного суду та які б указували на порушення статті 419 КПК, Судом не встановлено.
Таким чином, судові рішення постановлені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованими та вмотивованими, підстав для скасування ухвал судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не вбачає.
З огляду на це касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвали постановленні у цьому кримінальному провадженні слід залишити без зміни.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Волочинського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 2 вересня 2021 року  щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора — без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
___________________                    _______________________                  ________________________
    ОСОБА_1                       ОСОБА_2                                   ОСОБА_3