ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 580/4214/21
адміністративне провадження № К/9901/36627/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Кравчука В.М.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 580/4214/21
за позовом         ОСОБА_1 
до        Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою         ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (головуючий суддя: Бабич А. М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021      року (колегія у складі: головуючого судді Бєлової Л. М., суддів: Аліменка В. О., Безименної        Н. В.) 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.        У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні нарахування та виплати позивачу недоотриманої пенсії, що належала пенсіонерові ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, яка входить до складу спадщини на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21      грудня 2019 року у справі № 580/3647/19;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату позивачу суми недоотриманої пенсії, що належала пенсіонерові ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, яка входить до складу спадщини на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі № 580/3647/19, яким зобов`язано відповідача провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії згідно з п. 7 Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21      липня 1992 року № 418 з 01 березня 2019 року, розмір якої до 01 січня 2020 року становить 48 422,77 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 29 червня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07      вересня 2021 року, відмовив у відкритті провадження у справі.
3. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач звернулася до суду за захистом майнових відносин, які стосуються її права власності на майно, а саме спадкових прав. Поряд з цим, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що захист такого права не може відбуватися в порядку адміністративного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
4. Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1  звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021      року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
5. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржниця зазначає, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права. Так, суди не врахували, що цей спір виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції з контролю призначення, перерахунку та виплати пенсії та який повинен забезпечувати своєчасну і в повному обсязі виплату пенсії, що і призвело до виниклої заборгованості і відповідає нормативному визначенні адміністративної справи. 
Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій не враховано правову позицію щодо юрисдикційної належності спорів про стягнення нарахованої на виконання рішення суду, але невиплаченої пенсії, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 452/3296/16.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
6.         В автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 07 жовтня 2021 року зареєстровано вказану касаційну скаргу.
7. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2021 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С. Г., судді: Кравчук В. М., Рибачук А. І.
8. Ухвалою Верховного суду від 22 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року.
9.  Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2022 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 19 квітня 2022 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
10. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
11. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
12. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».
Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
13. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, Верховний Суд виходить з такого.
14. Правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
15. За визначенням частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
16. Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
17. За унормуванням пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
18. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
19. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
20. Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
21. Підпункт 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011       року № 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини): отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
22. В свою чергу, Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).
23. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіву будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
24. Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.
25. Нормами статті 1218 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
26. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
27. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на розгляді Черкаського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справ № 580/3647/19 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
28. Рішенням вказаного суду від 21 грудня 2019 року, яке набрало законної сили 07      лютого 2020 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо проведення ОСОБА_2 перерахунку пенсії на підставі п. 7 Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, з 01 березня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_2   перерахунок пенсії згідно з п. 7 Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 з 01 березня 2019 року.
29. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05 жовтня 2020 року підтверджується право ОСОБА_1 на спадщину від її чоловіка ОСОБА_2 у формі коштів, а саме права власності на суму заборгованості пенсійних виплат, яка була невиплачена в розмірі 23 959,72 грн, що знаходиться у відповідача.
30. Листом відповідача від 17 лютого 2021 року підтверджується повідомлення їй про те, що на виконання вказаного вище судового рішення ОСОБА_2 було нараховано доплату в сумі 23 959,723 грн, яка не була виплачена у зв`язку з його смертю. Позивач повинен звернутися із заявою про виплату недоотриманих коштів та рішенням суду, що набрало законної сили, про визнання права власності за спадкоємцем на нараховані кошти.
31. Отже, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що в межах цієї справи, позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат.
Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, порушенням відповідачем приписів цивільного законодавства та права власності на успадковані кошти. Предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу не отримані спадкодавцем за життя суми пенсії, що входять до складу спадщини.  Таким чином, між сторонами виник спір про цивільне право.
32. Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 і від 26 червня 2019 року у справі №      284/252/17, а також висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 11      жовтня 2021 року у справі № 200/126/21-а.
33. За змістом пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, щодо наявніості підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії.
34. Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій.
Між тим, посилання скаржниці на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано правову позицію щодо юрисдикційної належності спорів про стягнення нарахованої на виконання рішення суду, але невиплаченої пенсії, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №      452/3296/16 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки правовідносини у цій справі № 580/4214/21 та у справі № 452/3296/16 не є подібними.
35. За змістом статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
36. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді | С.Г. Стеценко В.М. Кравчук   А.І. Рибачук