справа № 758/4401/22                                  головуючий у суді суддя в І інстанції Ікорська Є.С.
провадження № 33/824/1995/2022             суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

       ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В. за участю особи, що  притягується  до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гуджала Андрія Андрійовича, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року, якою: 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 гривень 20 копійок.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суддею, під час винесення оскаржуваної постанови, взагалі не взято до уваги та не надано оцінки його поясненням про те, що фактичним місцем зупинки була адреса: вул. Корабельна, 4 (неподалік від «Ніко- центру»), а не вул. Кирилівська, 51, як вказано в протоколі від 29.01.2022 року ЛАД № 242624. А відтак, працівниками патрульної поліції у вищевказаному протоколі невірно вказано місце зупинки, що свідчить не лише про його не достовірність, а й, крім іншого, впливає на підсудність даної справи, оскільки вулиці Чорноморська та Корабельна знаходяться в Оболонському районі м. Києва, а вулиця Кирилівська - в Подільському. Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану постанову від 30.06.2022       року, вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення від 29.01.2022 року ААД № 242624. Обґрунтовував це тим, що диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, крім іншого, за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, натомість у вказаному  протоколі зазначено, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння. Апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності у нього на час зупинки працівниками патрульної поліції ознак наркотичного сп`яніння. Разом з тим, вважає неправомірною відмову судді в долучені відеозапису з мобільного телефона апелянта в суді першої інстанції та просить дослідити цей відеозапис під час розгляду даної апеляційної скарги, оскільки даний відеозапис на думу апелянта зокрема відображає його стан після зупинки. Окрім вищевказаного зазначає, що встановлення лікарем діагнозу з чітким визначенням виду вживаних наркотичних речовин, як це було зроблено в його випадку, без проведення відповідних лабораторних досліджень є неможливим. Також наголошує, що не мав правових підстав для оскарження результатів акту огляду на стан наркотичного сп`яніння.
  
В судовому засіданні апелянт та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
 
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.9(а)  ПДР України вищевказаних вимог закону не дотримав.
Твердження апелянта про те, що працівниками патрульної поліції у вищевказаному протоколі невірно вказано місце зупинки апелянта, що свідчить не лише про його не достовірність, а й, крім іншого, впливає на підсудність даної справи є непереконливим, оскільки за змістом протоколу подія правопорушення відбулася на вул. Кирилівська, 51. А посилання в апеляційній скарзі щодо місця зупинки по вул. Корабельна, 4 не підтверджуються належними та допустимими доказами.
В той же час заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що у вказаному  протоколі зазначено, що ОСОБА_1 мав «ознаки» наркотичного сп`яніння, що не узгоджується з диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП, відповідно до поданих доказів та встановлених обставин.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння. Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта щодо неможливості ототожнення понять «стан» наркотичного сп`яніння та «ознаки» наркотичного сп`яніння. А відтак, враховуючи, що склад адміністративного правопорушення становить собою сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і водночас достатні для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що за даних обставин справи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. 
 
Разом з тим, доводи апелянта щодо відсутності будь-яких доказів щодо наявності у нього на час зупинки працівниками патрульної поліції ознак наркотичного сп`яніння суд апеляційної інстанції оцінює критично, зважаючи на таке. 
 
Як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення №ААД 242624 від 29 січня 2022 року вказано такі ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 : зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Указані ознаки підпадають під п. 4 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Також відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 29 січня 2022 року, виданого КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія», ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-наркологом 29 січня 2022 року о 03:59 год., лікарем зроблений висновок, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, каннабіноїди (маріхуана). 
Також наданий на адвокатський запит Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 29 січня 2022 року, виданий КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія», містить записи про те, що ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-наркологом 29 січня 2022 року о 03:59 год., лікарем зроблений висновок, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання каннабіноїдів (маріхуана), F-12.0 (клінічно), серед іншого лікарем стосовно огляду водія зазначено: напружений, неуважний, настрій нестійкий, роздратований, мова змазана, сухість у роті, ін`єкованість склер, гіпер. обличчя, тахікардія, зіниці розширені, млява мова, міміка млява, у позі Ромберга нестійкий, точні рухи виконує невірно; відомості про останнє вживання алкоголю, наркотичних речовин: зі слів не вживає - приховує. У використанні технічного засобу немає потреби. Сеча не досліджувалася, повідомив, що не може сходити до туалетної кімнати.
 
При цьому доводи апелянта про неналежність як доказу акту медичного огляду, у зв`язку з встановленням лікарем діагнозу з чітким визначенням виду вживаних наркотичних речовин без проведення відповідних лабораторних досліджень розцінюються судом критично, оскільки лікарем-наркологом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання каннабіноїдів (маріхуана), при цьому і акт огляду, і протокол про адміністративне правопорушення містять перелік очевидних ознак наркотичного сп`яніння.
 
Відповідно до п. 7 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
 
Утім, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що в даному конкретному випадку ненадання водієм сечі на дослідження свідчить про бажання ухилитися від можливої відповідальності і не тягне за собою визнання недійсними висновків огляду, оскільки у водія виявлено перелік очевидних ознак наркотичного сп`яніння.
 
При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги подані апелянтом нові докази щодо його медичного обстеження, оскільки вони зроблені вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення і не свідчать про стан його здоров`я саме на час вчинення правопорушення.
 
Окрім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що на виконання вимог ст. 266 КУпАП водій був відсторонений від керування транспортним засобом, з чим він погодився і про що він власноруч у протоколі написав: «зобов`язуюсь сьогодні не сідати за кермо протягом доби», що також, у сукупності з іншими матеріалами справи, на думку апеляційного суду, свідчить про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.
 
Інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують подію адміністративного правопорушення, а саме: перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.
 
Разом з тим, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду першої інстанції про ототожнення понять «стану» та «ознак» наркотичного сп`яніння, оскільки такі визначення є окремими та самостійними складами адміністративного правопорушення, за які передбачена адміністративна відповідальність. 
 
Так, ознаки наркотичного сп`яніння встановлюються у тому випадку, коли водій відмовився від проходження медогляду у встановленому законом порядку. Натомість, наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів перебування водія в стані наркотичного сп`яніння свідчать про вчинення ним іншого адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
 
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
 
  Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів у їх сукупності, з огляду на положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення відсутній склад такого адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
 
Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
  Отже, апеляційну скаргу слід задовольнити  частково.
 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП постановлено з порушенням норм матеріального  та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а відтак підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
 
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. - скасувати.
Винести нову постанову, якою провадження в справі - закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

 
         Суддя:                                                                                                            Р.В. Березовенко