ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 670/7/22
Провадження № 33/4820/200/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника Леськова В.С., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
жителя: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн.20 коп. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 27 листопада 2021 року о 03 год.40 хв. в смт.Віньківці по вул.Жовтнева керував транспортним засобом Opel Zafira. д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Леськов В.С., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що постанова суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. 
Вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у діянні. Особа, яка його склала несе тягар доказування.
Відеозапис події не є допустимим доказом, оскільки не є безперервним, що свідчить про порушення Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер працівниками патрульної поліції.
Вказаний на відеозаписі час зупинки транспортного засобу не відповідає обставинам справи. З відеозапису вбачається час зупинки автомобіля 04 год. 39хв., проте у протоколі про адміністративне правопорушення вказаний час 03 год 40 хв., тобто за годину до фактичної зупинки. 
Працівники поліції не надали доказів на підтвердження того, що на момент зупинки автомобіля ОСОБА_1 існували передбаченні ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» підстави для його зупинки.
Звертає увагу на порушення строків направлення адміністративних матеріалів до суду та зазначає, що з моменту складання адміністративного протоколу до моменту надсилання матеріалів до суду строк не може перевищувати 14 днів. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено 27.11.2021 року, згідно супровідного листа адміністративні матеріали для вирішення питання по суті направленні на адресу суду 14.12.2021 року. Проте на думку апелянта дата вказана у супровідному листі є виправленою з метою фальсифікації адміністративних матеріалів, оскільки останні надійшли на адресу суду 10.01.2021 року, тобто через місяць після їх відправлення, що фактично неможливо в межах одного і того ж населеного пункту.
Також вказував, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодних дій ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження огляду.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.
Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції. Зокрема, відомостями із: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №488147 від 27 листопада 2021 року, з якого вбачається, що 27 листопада 2021 року о 03 год.40 хв. ОСОБА_1 у смт.Віньківці по вул.Жовтнева керував транспортним засобом Opel Zafira. д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відеоматеріалами, наданими працівниками поліції. 
З відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, проте останній від проходження такого огляду відмовився. Під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 визнав, що вживав спиртні напої. 
Така поведінка ОСОБА_1 правильно розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду, що і стало підставою для складання протоколу. 
Під час апеляційного розгляду порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, та порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.
Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий записаний не безперервно, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.
Підстав для визнання відеозапису недопустими доказом немає, оскільки він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».
Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.
Як вбачається із даних диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані два файли відеозапису, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.
Підстав вважати складений протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом, позаяк час його складання передує часу зупинки транспортного засобу вказаному на відеозаписі, на що вказує захисник в апеляційному суді немає, зважаючи, що неточність в часі його складання не вказують про наявність підстав вважати його недопустимим доказом.-
Посилання на те, що працівниками поліції безпідставно було зупинено його автомобіль, підлягають відхиленню, оскільки вказані обставини не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому в процесі ні судового, ні апеляційного розглядів не здобуто переконливих даних незаконності таких дій працівників поліції, не надано таких і особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності.
З відеозапису, доданого до матеріалів справи видно, як працівник поліції повідомляв ОСОБА_1 , що причиною зупинки транспортного засобу було порушення останнім ПДР. 
Адміністративні матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 були направленні для вирішення питання по суті 14.12.2021 року, про що свідчить супровідний лист СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області №2735/121/119/125/101-2021. На адресу суду адміністративні матеріали надійшли 10.01.2022 року, що підтверджується відміткою вхідної кореспонденції. 
Доводи апеляційної скарги щодо порушення строків направлення адміністративних матеріалів до суду на законність оскаржуваного рішення не впливають та жодним чином не спростовують доведеного факту керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження ним огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтами в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.
Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в:
Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Леськова В.С. - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду          С.Д. Бережний