ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року	Львів	Справа № 380/13714/21 пров. № А/857/6903/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Затолочного В.С., Мікули О.І.,
за участю секретаря судового засідання                    Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року (головуючий суддя Сакалош В.М., м. Львів, повний текст складено 15.02.2022) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові про скасування постанови та припису,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, в якому просив поновити строк; скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.07.2021; скасувати постанову № 95-а від 05.08.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку і просив його скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.
В апеляційній скарзі зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що надбудова, частина горища яка зафіксована на фотографіях зроблених підчас перевірки, була змінена в порівнянні з первинним проектом будинку. Тобто представниками ІДБК м. Львова достовірно не встановлено чи взагалі місце мала будь-яка реконструкція горища., зазначеними посадовими особами не проводилось жодного порівняльного аналізу, співставлення існуючої конфігурації спірного горища з первинним проектом будинку. Відсутні докази будь-яких змін на горищі в порівнянні з його первинним станом.
Горище в будинку є неприватизованим і в силу приписів ч.2 ст. 382 ЦК України перебуває у власності всіх мешканців будинку.
Частина 2 ст. 382 ЦК України встановлює, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Суд першої інстанції повністю проігнорував доводи позивача, що ні в акті від 26.07.2021 № 434-пп складеного за результатами позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ( далі по тексту «АКТ»), ні в протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2021 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП (далі по тексту «Протокол») жодним чином не зазначено, що саме було кваліфіковане як «реконструкція квартири».
Лише з фотографій зроблених працівниками відповідача можна припустити, що мова йде про частину горища над квартирою позивача.
Однак, жодних доказів, що дана конструкція якимось чином з`єднана чи пов`язана безпосередньо з квартирою позивача або використовується останнім, в матеріалах справи немає.
ОСОБА_1 дійсно є власником вищезазначеної квартири з 27.11.2019 (за відповідним договором купівлі-продажу).
У справі відсутні докази того, що можлива реконструкція була проведена після 27.11.2019.
Тобто, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях відповідача.
Під час перевірки посадові особи ІДБК в м. Львові не мали належно оформленого направлення на перевірку та наказу керівника на проведення такої перевірки.
Зазначені документи позивачу не надавались та не надсилались.
Верховний Суд в постанові від 24.12.2019 у справі №822/716/16 зазначив, що факт проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил без присутності уповноваженої суб`єктом містобудування особи свідчить про допущення грубого, а не формального порушення ДАБІ України порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; беручи до уваги, окрім іншого приписи пункту 9 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 .№294, яким передбачено видання Держархбудінспекцією в межах наданих їй повноважень наказів організаційно-розпорядчого характеру, організації та контролю їх виконання, дійшов висновку, що письмове рішення керівника відповідного органу державного архітектурно- будівельного контролю чи його заступника оформляється відповідним наказом, в якому зазначаються мотиви та правові підстави продовження перевірки.
Акт, Припис складались не на місці проведення перевірки, за відсутності позивача, з порушенням прав позивача на отримання відповідного примірника.
Згідно п 18. Порядок здійснення державного архітектурно- будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 керівникові кожного суб`єкта містобудування, щодо якого складений акт перевірки, або його уповноваженій особі надається по одному примірнику такого акта. Один примірник акта перевірки залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.
Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно- будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.
П. 21 згаданого Порядку - якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта.
У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.
У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням. 
Всупереч наведеному, позивачу на місці перевірки навіть не пропонували розписатись у акті і не вручали такий акт та припис (як зазначалось вище надіслання акту поштою можливе лише в разі відмови від його отримання).
Протокол, а відтак і постанова, було складені з грубим порушенням законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол (що розглядається в даній справі) не містить інформації про час вчинення правопорушення, посадовими особами відповідача не досліджувалось питання коли відбулась, нібито, реконструкція квартири так само як і не встановлено достовірно самого факту такої реконструкції ( про що ішлось вище). Також відсутня будь-яка відмітка, що позивач відмовився підписувати протокол
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що 13 липня 2021 по 26 липня 2021 року, посадовою особою Інспекції, провідним спеціалістом відділу інспекційної роботи Васильчаком Н І., було здійснено позапланову перевірку з виїздами на об`єкт: «Будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 ».
26.07.2021 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, за результатами позапланової перевірки складено припис про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності в якому вказано, що фізичною особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 проводиться реконструкція квартири без права виконання будівельних робіт, а саме: влаштована надбудова над вищевказаною квартирою.
05.08.2021 відповідачем винесено постанову №95-а про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5, ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 8 500 грн.
Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про архітектурну діяльність» робоча документація для будівництва (реконструкції, реставрації, капітального ремонту) об`єкта архітектури виконується відповідно до державних стандартів, норм і правил на підставі затвердженого проекту. Робоча документація для будівництва або авторський нагляд за її розробкою виконуються за участю архітектора - автора затвердженого проекту відповідно до укладеного договору на розроблення проекту цього об`єкта архітектури.
Статтею 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати в установленому порядку дозвіл на виконання робіт, пов`язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об`єкта архітектури.
Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.
Статтею 41 Закону України № 3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Згідно з п. 2.1 «Положення про інспекцію державного архітектурно- будівельного контролю у м. Львові», основним завданням Інспекції є здійснення відповідно до законодавства України державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до п.12 Порядку Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані надсилати повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку, зокрема електронного кабінету, або вручати особисто під розписку керівнику суб`єкта містобудування чи його уповноваженій особі із зазначенням дати початку та дати закінчення перевірки не пізніше ніж за десять днів до її початку.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що законодавством в сфері містобудівної діяльності не передбачений обов`язок органу державного архітектурно-будівельного контролю повідомлення суб`єкта містобудування про майбутню позапланову перевірку, Порядком № 553 передбачено обов`язок повідомляти лише про планову перевірку.
У даній спірній ситуації, судом першої інстанції враховано, що згідно з п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабміну Міністрів України за № 553 від 23.05.2011 у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівельних умов та обмежень, затвердженому проекту або будівельного паспорту забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. 
Як з`ясовано судом першої інстанції, відповідачем винесено наказ та направлення для проведення позапланового заходу від 13.07.2021 №434-пп.
За результатами позапланової перевірки, складено акт № 434-пп від 26.07.2021 та складено протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2021, яким виявлено, що фізичною особою ОСОБА_1 проводиться самочинна реконструкція квартири без права виконання будівельних робіт, а саме влаштована надбудова над вищевказаною квартирою на АДРЕСА_1 .  
Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, яка встановлює загальну норму, що саме має бути зазначено в протоколі. Зокрема протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2021, складався відповідно до передбаченого додатком 5, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства від 15.05.2012 № 240, в якому немає зазначеного окремо про час вчинення правопорушення, а зазначається суть правопорушення із зазначенням абзаців, пунктів, частин, статей, розділів, глав нормативно-правових актів, будівельних норм, стандартів і правил, проектних рішень тощо, які порушено, як і було зазначено посадовою особою Інспекції.
Відповідно, при складанні посадовими особами процесуальних документів, застосовується спеціальна норма, а саме застосовуються вимоги наказу у формі відповідних додатків наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 15.05.2012 № 240 «Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю».
Відтак, Інспекція формує протокол про адміністративне правопорушення згідно додатку 5 вищевказаного наказу і не може змінювати чи додавати щось до даного бланку. Крім цього суд звертає увагу, що відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 04.08.2011 за № 40-17-1726, яким визначено, що триваючим адміністративним правопорушенням є правопорушення, пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, самовільне будівництво будинків або споруд), вони припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.
Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності).Такий стан продовжується тривалий час, протягом якого винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Строк притягнення до адміністративної відповідальності при триваючому правопорушенні обчислюється з моменту, коли посадовій особі інспекції державного архітектурно-будівельного контролю стало відомо про факт скоєння адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого статтею 97 Кодексу України про адміністративні правопорушення для фізичних осіб, та абзацом другим частини першої статті 1 Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об`єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування».
Суд першої інстанції вірно вважав, що не заслуговують на увагу твердження позивача, про те, що в протоколі не міститься інформації про час вчинення правопорушення, посадовими особами не досліджувалось питання коли відбулась, нібито, реконструкція квартири та не встановлено достовірно факту такої реконструкції.
Також, судом першої інстанції при розгляді даної справи враховано, що відповідно до п. 14 Порядку № 553, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний:
          допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до           проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю;
          одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу,
          виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
          надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали, зокрема через електронний кабінет, з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
ОСОБА_2 не скористався правом, передбаченим п. 13 Порядку №553, подавати в письмовій формі, свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки.
Судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 464/7343/17), що ані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ні Порядком № 553, не вимагається від посадових осіб органу держархбудконтролю, у разі відмови суб`єкта містобудування від підписання акту та припису, збирати показання свідків щодо факту відмови.
Відповідно до абз. 3 п. 21 Порядку № 553, у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.
Щодо тверджень позивача про відсутність в його діях правопорушення, суд правильно зазначає, що відповідно до абз. 2 п. 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 за № 466 (далі - Порядок № 466), будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).
Судом також з”ясовано, що згідно з Реєстром будівельної діяльності, станом на момент проведення даної перевірки, відомості про реєстрацію документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , - відсутні, що в свою чергу кваліфікується, як виконання будівельних робіт без повідомлення на виконання зазначених робіт, чим порушено п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5 Порядку № 466.
Відповідно передбачена ч. 5 ст 96 КУпАП. виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:
          отримання замовником або проектувальником вихідних даних:
          розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи:
          затвердження проектної документації;
          виконання підготовчих та будівельних робіт;
          проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує           державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування):
          прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів:
          реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Згідно до ч.1 ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”.
Таким чином, отримання вихідних даних є початковою стадією будівництва, а проведення експертизи та затвердження проектної документації відбувається після отримання технічних умов та після розробки проекту.
Згідно абз. 2 п. 5 Порядку № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.
Відповідно до п. 1.ч. 1, ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1, 2, ст. 36 цього Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.
Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що факт здійснення будівельних робіт позивачем підтверджується листом (а.с. 61) та листом (а.с. 93).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що прийняті відповідачем оскаржувані постанови та приписи є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню, оскільки за результатами проведеної перевірки, встановлено, що позивач здійснює будівельні роботи, без отримання права на виконання таких робіт чим порушено п.1ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466, а відтак підставно відмовив у задоволенні позовних вимог.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року по справі №380/13714/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 В.С. Затолочний
                                                                                          О.І. Мікула
повний текст складено 25.07.2022