УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року
м. Київ
Справа № 125/2518/19
Провадження № 51 - 1059 ск 22
Верховний Суд колегією суддівДругої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь 
у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 6 жовтня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року щодо 
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020080000258,
встановив:
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 6 жовтня 2021 року частково задоволено клопотання захисників ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 та закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК), і ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК)                    у зв`язку з тим, що після повідомлення особам про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих – адвоката ОСОБА_9 залишено без задоволення, а ухвалу Барського районного суду Вінницької області від                       6 жовтня 2021 року – без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд                 у суді першої інстанції. Зазначає, що інкримінований ОСОБА_5 та               ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК, є тяжкими, і додатковим об`єктом якого є життя та здоров`я потерпілого. Тому, на думку прокурора, вказане унеможливлює закриття даного кримінального провадження на підставі п. 10                  ч. 1 ст. 284 КК. 
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення касаційної скарги прокурора. 
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні                        і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскаржувані прокурором ухвали суду першої та апеляційної інстанцій, зазначеним вимогам закону відповідають.
Так, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частини другої 
ст. 284 цього Кодексу. 
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру                у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Як вбачається з копій оскаржуваних судових рішень, 13 липня 2019 року до ЄРДР за №12019020080000258 було внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК.
14 липня 2019 року  ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, а ОСОБА_6 – про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК. 
Ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від                         15 жовтня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, оскільки у даному кримінальному провадженні такий строк закінчився 14 жовтня 2019 року, а за приписами ч. 5                ст. 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Однак обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надійшов до суду лише 20 листопада 2019 року.
Таким чином, оскільки під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному проваджені за обвинуваченням            ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, та               ОСОБА_6 – у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК, було складено та направлено до суду після закінчення строків досудового розслідування, а інкриміновані ОСОБА_5 і ОСОБА_6  кримінальні правопорушення не відносяться до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився               й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.
Крім того, всупереч твердженням прокурора, відповідну оцінку суду отримали                    й доводи прокурора про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4                  ст. 296 КПК, яке є тяжким злочином, необхідно віднести до злочинів проти життя та здоров`я особи, та вмотивовано визнані неспроможними, оскільки безпосереднім об`єктом вказаного злочину є громадський порядок та моральність, тобто суспільні відносини, які засновані на загальноприйнятих правилах поведінки, моральних принципах та покликані забезпечити нормальне функціонування різних установ, підприємств, недоторканість власності, життя та здоров`я, честь і гідність людей,                а також нормальні умови їх праці, побуту та відпочинку. 
Вказане узгоджується з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах колегій суддів Касаційного кримінального суду від 21 травня 2020 року                     (справа № 711/8218/18), від 30 червня 2021 року (справа № 140/2272/17), від                   1 лютого 2022 року (справа № 330/2893/20).
Переглянувши ухвалу місцевого суду за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілих, суд апеляційної інстанції погодився з зазначеними висновками суду першої інстанції та обґрунтовано залишив рішення суду без зміни.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, 
не встановлено.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 
ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від                         6 жовтня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 листопада     2021 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_10                                    ОСОБА_3