ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3148/22 Справа № 175/3348/21 	  	Головуючий у першій інстанції:  Озерянська Ж. М. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
при секретарі                         Сахарову Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3  до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцева Тетяна Миколаївна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,– 

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року  ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що її батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 04 березня 1969 року. У цьому шлюбі у подружжя народилось троє дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Подружжя Пшегодських постійно проживало за адресою по АДРЕСА_1 , де будинок на праві приватної власності належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 жовтня 2015 року, а земельна ділянка під будинком на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Підгородненської міської Ради народних депутатів від 24 вересня 1997 року №213, площею 0,264 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_7 10 листопада 2019 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 листопада 2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з підстав пропуску встановленого ст. 1270 ЦК України строку для звернення з відповідною заявою до нотаріуса та відсутності підтвердження проживання спадкоємця разом із спадкодавцем. Разом з тим, приватним нотаріусом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , але не оформила її.  ОСОБА_3  зазначає, що їїбатьки померли у віці 71 та 74 роки та потребували постійного догляду, який вона їм надавала, фактично проживаючи разом з ними по день їх смерті за адресою по АДРЕСА_1 , починаючи з квітня 2018 року. Оскільки на момент смерті матері, позивач з нею проживала, то на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України  ОСОБА_3  єспадкоємцем, яка прийняла спадщину. Починаючи з 2014 року та протягом 2018-2019 років на момент смерті обох батьків позивачка проживала однією сім`єю з батьком та матір`ю, вела з ними спільне господарство, мала спільний бюджет на придбання продуктів харчування, засобів гігієни та оплату комунальних платежів, а також мала взаємні права та обов`язки, піклувалась про них, враховуючи їх похилий вік і навіть після їх смерті довгий час проживала за вказаною вище адресою. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини потрібне для подальшого оформлення спадщини на частку житлового будинку, частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та частку земельної ділянки з цільовим призначенням для особистого селянського господарства, розташованих за адресою по АДРЕСА_1 ,        а також частки земельної ділянки у с/т Васильок Дніпропетровської області, частки грошових коштів в АТ КБ «ПриватБанк». Тому позивачка, уточнивши позовні вимоги, просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 39-40). 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.        
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 04 березня 1969 року зареєстрували в Амур-Нижньодніпровському районному РАПС м. Дніпропетровська шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 04 березня 1969 року (а.с.9).
Від зазначеного вище шлюбу у подружжя народились син ОСОБА_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.104), дочка ОСОБА_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с.89), та дочка ОСОБА_6 . 
ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 жовтня 2015 року, виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 14), а також земельна ділянка за вказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд, площею 0,100 га. та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,164 га, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Підгородненської міської Ради народних депутатів від 24 вересня 1997 року №213 (а.с. 15). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько сторін у справі -  ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області 31.05.2018 року (а.с.11). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін - ОСОБА_7 , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпровського району, Дніпропетровської області 22.07.2019 року (а.с.10, 80).
10 листопада 2020 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевої Т.М. із заявою про прийняття спадщини після матері ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 79). 
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевої Т.М. від 30 листопада 2020 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини (а.с.98). 
27 вересня 2021 року із заявою щодо спадщини після ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до нотаріуса звернувся відповідач ОСОБА_1 (а.с.99). 
Згідно повної копії спадкової справи №48/2020, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. 10.11.2020 року до майна ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , інші особи із заявами про прийняття спадщини, або відмову від прийняття спадщини, не звертались (а.с. 78-105). 
ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою по АДРЕСА_1 з 18.01.2016 року та на момент смерті з нею був зареєстрований відповідач  ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки №462, виданої 30.09.2020 року Відділом з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 81). 
Згідно копії паспорту позивачки серії НОМЕР_6 , виданого Амур-Нижньодніпровським РВ у м. Дніпропетровську 24.09.2015 року, місце її проживання з 11.01.2016 року зареєстроване за адресою по АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №6378 від 18.10.2019 року (а.с. 83-84, 92). 
Згідно частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
За положеннями статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною третьою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. 
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.
Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Позивачкою на підтвердження позовних вимог надано копії договорів оренди, укладених нею щодо її квартири по АДРЕСА_2 (а.с. 29-31), а саме: 
- договір від 02.07.2019 року зі строком дії до 02.01.2020 року, який укладений за 18 днів до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_7 ; 
- договір від 27.11.2019 року зі строком дії до 27.05.2020 року, який укладений після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_7 ; 
- договір від 23.05.2020 року зі строком дії до 02.11.2020 року, який також укладений після смерті спадкодавця ОСОБА_7 . 
Отже, із вказаних вище договорів оренди лише перший було укладено за життя спадкодавця. Самий лише факт укладення позивачкою 02.07.2019 року договору оренди належної їй квартири (за 18 днів до смерті спадкодавця) не доводить факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Колегія звертає увагу, що відповідач, який з 18.01.2016 року зареєстрований та постійно проживає по АДРЕСА_1 , тобто за однією адресою із спадкодавцем, категорично заперечує факт постійного проживання позивачка за вказаною адресою на час смерті їхньої матері. 
Долучені до матеріалів справи копія договору постачання природного газу від 13.12.2012 року та копія договору на користування електричною енергією від 17.04.2016 року не підтверджують факту постійного проживання позивачки за адресою по АДРЕСА_1 , адже дані договори укладались споживачами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 26, 27). 
Крім того, наданий суду договір на користування електричною енергією від 17.04.2016 року укладений на користування електричною енергією за іншою адресою - у садовому будинку Садівничого товариства “Васильок” в с. Олександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 27). 
Згідно наданої позивачкою копії довідки №993 від 12 липня 2021 року, виданої Відділом соціального захисту населення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 з квітня 2018 року по грудень 2020 року проживала у АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.28). Однак, відділ соціального захисту населення не є органом, який уповноважений встановлювати факт проживання особи за певною адресою. Крім того, довідка не містить даних щодо джерела такої інформації та щодо факту постійного проживання за певною адресою. Отже, довідка №993 від 12 липня 2021 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту постійного проживання позивачки із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Суду надана копія довідки вуличного комітету №38 Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 7 липня 2021 року, яка складена зі слів сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо проживання позивачки на час смерті спадкодавця у АДРЕСА_1 (а.с.75). Зазначена довідка не містить інформації щодо постійного проживання позивачки за вказаною адресою та не має реєстраційного номеру, тому не є належним доказом у даній цивільній справі.
Інших письмових доказів постійного проживання позивачки разом із ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті спадкодавця, як стверджує позивачка з квітня 2018 року, - суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань. 
Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які зазначили, що позивачка доглядала за матір”ю, на час смерті останньої проживала у АДРЕСА_1 , - спростовуються показами свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які пояснили, що позивачка за вказаною адресою не проживала, інколи приїжджала до батьків і у неї з матір`ю виникали сварки. 
Крім того, покази свідка ОСОБА_11 не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ, оскільки вказаний свідок є племінницею позивачки, що викликає сумніви у об”єктивності її показів у зв”язку із заінтересованістю свідка у результатах розгляду справи.
Колегія звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 без наведення належного обгрунтування. 
Відповідно до пояснень позивачки у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вона має у особистій приватній власності квартиру по АДРЕСА_2 ; викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про недоведеність позивачем тверджень щодо її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, належної оцінки представленим доказам, у їх сукупності, не надав; висновки місцевого суду про задоволенні позову ґрунтуються на припущеннях. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, з позивачки на користь апелянта підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп. (а.с. 171). 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  – задовольнити. 
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) судові витрати в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова