ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2022 р.           Справа№ 910/18253/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Майданевича А.Г. 
 
без виклику представників сторін
розглядаючи матеріали апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 року
у справі №910/18253/21 (суддя Усатенко І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Онлайн Бістро Тревел Солюшнх"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ"
про стягнення 137156,40 грн,-                                        
                                                            
                                                            ВСТАНОВИВ:  
                 Товариство з обмеженою відповідальністю "Онлайн Бістро Тревел Солюшнх" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 137156,40 грн.
          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором послуг.
          Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 року у справі №910/18253/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Тревел Хаб на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Онлайн Бістро Тревел Солюшнз заборгованість в розмірі 119946, 60 грн, пеню у розмірі 4345,24   грн, 3% річних у розмірі 778,40 грн та судовий збір у розмірі 2070,00   грн. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 9896,58 грн та 3% річних у розмірі 2189,58 грн - відмовлено.
          Не погодившись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 119 946,60 грн, пені у розмірі 4   345,24 грн, 3% річних у розмірі 778,40 грн та судовий збір у розмірі 2070,00 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. Залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення   пені у розмірі 9  896,58 та 3% річних у розмірі 2189,58 грн.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема 236-238 Господарського процесуального кодексу України.
          Крім того, за твердженням скаржника, з матеріалів справи не можливо достовірно встановити, в якій саме редакції відповідні акти надання послуг  направлялися  позивачем і які саме вони містили суми.
          Також судом першої інстанції не було витребувано оригіналів електронних доказів наданих до  матеріалів справи, існування та походження  оригіналів яких ставиться під сумнів. 
          При цьому,  судом першої інстанції, при розмежовуванні систем «В2В» Товариства з обмеженою відповідальністю  «Чистий разум» та комп`ютерних програм Multireisen Flights API та Multireisen Hotel API, не було з`ясовано, де розміщуються  комп`ютерні програми Multireisen Flights API та Multireisen Hotel API і як саме (яким саме з трьох передбачених договором послуг способів) мав надаватися (або, як стверджує позивач, надавався) доступ до них відповідача (за допомогою АРІ, робочого стола чи модулю інтернет бронювання), і яким доказом підтверджується факт надання позивачем відповідачу технічної можливості такого доступу в межах договору послуг.   
          Разом з цим, за твердженням скаржника, відповідачем для бронювання туристичних послуг використовувався веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 та системи "В2В», що підтверджується  роздруківкою з особистого кабінету відповідача у вказаній системі «В2В» (копії яких надані до суду апеляційної інстанції).
          Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.
          Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження у справі №910/18253/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 року. Призначив до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 року у справі №910/18253/21 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників, своєю ухвалою від 13.05.2022 року.
          Позивач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.          
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення  Господарського суду  міста Києва  від 26.01.2022 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ" - без задоволення,  з наступних підстав. 
          Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 16.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Онлайн Бістро Тревел Солюшнз» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Тревел Хаб» (компанія) було укладено договір щодо термінів та умов, технологій та послуг XML API. Відповідно до преамбули договору, за даним договором, ТОВ «Онлайн Бістро Тревел Солюшнз», керуючись попередньо укладеним договором з «Multireisen Deutschland GmbH» (Multireisen), погодилася надати право використання системи Multireisen Flights API та Multireisen Hotel API компанії на умовах, викладених нижче. Система  Flights та Multireisen Hotel    керує розподілом тарифів, вартістю і бронюванням безпосередньо між постачальниками, підключеними до агентів та користувачів. Системи Multireisen Flights та Multireisen Hotel     доступні через 1) АРІ, 2) робочий стіл та 3) модуль інтернет бронювання. Порядок плати за договором, відповідно до преамбули, визначено у додатку № 1. Договір про сервісне обслуговування визначено в додатку № 3.
          Відповідно до преамбули договору № б/н    від 16.12.2019 року електронною поштовою адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Тревел Хаб» визначено «ІНФОРМАЦІЯ_2», електронною поштовою адресою Товариства з обмеженою відповідальністю  «Онлайн Бістро Тревел Солюшнз» визначено «director@onlinebistroua.com».
          Відповідно до розділу 2 договору, Multireisen Flights та Multireisen Hotel-комп`ютерні програми- системи, засновані на запатентованій платформі MR XML та на які постачальник має ліцензію у відповідності з цим договором та яка більш детально описана в додатку № 2.
          Згідно з п. 3.1. договору, з урахуванням ліцензії, виданої постачальнику і послуг постачальника у відповідності з цим договором, за умови, як зазначено нижче, компанія виплачує постачальнику: плату за надання права на користування на «Multireisen Flights та Multireisen Hotel»; щомісячну плату за підтримку та обслуговування систем «Multireisen Flights та Multireisen Hotel», зазначені до сплати в додатку № 1.
          Пунктами 3.2.-3.2.3. договору передбачено, що оплата послуг постачальника за цим договором проводиться таким чино: оплата послуг постачальника за цим договором проводиться в безготівковому порядку в українських гривнях на умовах 100% передоплати шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі. Про його зміну постачальник зобов`язаний протягом 3 робочих днів повідомити компанію в письмовій формі. Всі платежі за цим договором повинні здійснюватися на підставі рахунків та/або підписаних актів здачі-приймання робіт. Компанія сплачує вартість послуг постачальнику протягом 3 банківських днів з дня отримання від постачальника рахунку на цю оплату.
          Відповідно до п. 3.3. договору, затримки платежів з боку компанії тягнуть за собою щомісячне нарахування пені в розмірі 2% від загальної вартості послуг постачальника, за кожний день прострочення, включаючи день фактичного закінчення надання послуг. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання, незалежно від його тривалості, які компанія зобов`язана сплачувати.
          Згідно з п. 3.4. договору, до 12 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги підтримку та обслуговування за цим договором, постачальник направляє компанії акт здачі-приймання наданих послуг (в двох примірниках), підписаний уповноваженою особою постачальника та скріплений його печаткою. Компанія протягом 2 робочих днів з моменту його отримання підписує акт здачі-приймання наданих послуг, скріплює їх своєю печаткою і один примірник акту повертає постачальнику, а в разі незгоди з ним-направляє постачальнику письмову мотивовану відмову від підписання.
          Пунктом 5.2. договору передбачено, що будь-яка із сторін може розірвати цей договір без порушень або без причини, направивши повідомлення іншій стороні не менш ніж за 60 днів до дати такого    розірвання.
Відповідно до п. 12.1. договору, будь-які повідомлення за цим договором повинні бути оформлені письмово і можуть бути передані іншій стороні або надіслані поштою з оплатою поштових зборів на адресу сторони, вказаною у даному договорі або на іншу адресу, яку сторони вказують час від часу цьому договорі.
          Додатком № 1 визначено плату за послуги передбачені договором від 16.12.2019 № б/н, а саме, за послуги Multireisen Flights АРІ: надання права на користування вартість 1 євро, умови: плата сплачується після дати підписання договору, але до надання документації по АРІ; плату за щомісячну підтримку та обслуговування визначену у розмірі 200 євро в т.ч. ПДВ, умови: починаючи з 2 місяців після введення в експлуатацію, що підлягає виплаті на 1-ий день місяця. За послуги Multireisen Hotel АРІ: надання права на користування вартість 1 євро, умови: плата сплачується після дати підписання договору, але до надання документації по АРІ; плату за щомісячну підтримку та обслуговування визначену у розмірі 200 євро в т.ч. ПДВ, умови: починаючи з 2 місяців після введення в експлуатацію, що підлягає виплаті на 1-ий день місяця. Плата сплачується в гривневому еквіваленті по курсу гривні до євро на дату виставлення відповідного рахунку.
          Додатком № 2 до договору від 16.12.2019 року № б/н визначено перелік технологій та повідомлення про авторські права.
          Відповідно до п. 2.1. додатку № 2    "Угода про рівень обслуговування", постачальник повинен вимірювати і повідомляти про фактичні рівні обслуговування.
          Як вбачається з матеріалів справи (роздруківок електронних таблиць), Товариство з обмеженою відповідальністю  «Глобал Тревел Хаб» та ОСОБА_1 починаючи з 16.12.2019 року по 03.09.2020 року здійснював бронювання    авіа-квитків за допомогою комп`ютерних програм.
          03.09.2020 року з електронної поштової адреси «ІНФОРМАЦІЯ_2»  на електронну адресу ОСОБА_2 (дана особа є визначеною в роздруківці як одержувач листа) було направлено електронне повідомлення, відповідно до якого ОСОБА_1  просив ОСОБА_2 відключити до кінця вересня програмне забезпечення Multireisen Flights АРІ та Multireisen Hotel АРІ.
           03.11.2020 року з електронної поштової адреси «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка належить ОСОБА_3  було направлено отримувачу «ОСОБА_1» електронні файли в форматі «.pdf», а саме, акт № 10.30, рахунок № 10.30-2 , рахунок № 10.30-1 . За текстом даного листа вказані вище файли є рахунками на оплату за надання права на користування    та за щомісячну підтримку та обслуговування програмного забезпечення Multireisen Flights АРІ та Multireisen Hotel АРІ. З роздруківки даного електронного листа неможливо встановити електронну поштову адресу особи отримувача даного листа.
          Відповідно до доданого до матеріалів справи рахунку на оплату № 10\30-1 від 30.10.2020 року вартість надання права на користування Multireisen Flights АРІ визначено в розмірі 33,30 грн. Плату за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Flights АРІ визначено в розмірі 46620,00 грн. Відповідно до рахунку дана послуга надавалась протягом 7 місяців (кількість 7).
          Згідно доданих до матеріалів справи рахунку на оплату № 10\30-2 від 30.10.2020 року вартість надання права на користування Multireisen Hotel АРІ визначено в розмірі 33,30 грн. Плату за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Hotel АРІ визначено в розмірі 46653,30 грн. Відповідно до рахунку дана послуга надавалась протягом 7 місяців (кількість 7).
          Відповідно до акту наданих послуг № 10/30 від 30.10.2020 року, позивачем було надано відповідачу послуги вартістю 93306,60 грн, серед послуг в даному акті визначено:
          - надання права на користування Multireisen Hotel АРІ вартість 33,30 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Hotel АРІ вартість 46620,00 грн кількість послуги визначено в розмірі 7 (надавалася протягом 7 місяців); 
          - надання права на користування Multireisen Flights АРІ вартість 33,30 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Flights АРІ вартість 46620,00 грн кількість послуги визначено в розмірі 7 (надавалася протягом 7 місяців).
          Згідно рахунку на оплату № 10/30-1 від 30.10.2020 року, вартість послуг за договором № б/н від 16.12.2019 року визначено в розмірі 59973,30 грн, серед яких:
          - надання права на користування Multireisen Flights АРІ-33,30 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Flights АРІ за період з лютого 2020 року по серпень 2020 року-46620,00 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Flights АРІ за період з вересня 2020 року по жовтень 2020 року-13320,00 грн.
          Відповідно до рахунку на оплату № 10/30-2 від 30.10.2020 року, вартість послуг за договором № б/н від 16.12.2019 року визначено в розмірі 59973,30 грн, серед яких:
          - надання права на користування Multireisen Hotel АРІ-33,30 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Hotel АРІ за період з лютого 2020 року по серпень 2020 року-46620,00 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Hotel АРІ за період з вересня 2020 року по жовтень 2020 року-13320,00 грн.
          Відповідно до акту наданих послуг № 10\30 від 30.10.2020 року, позивачем було надано відповідачу послуги вартістю 119946,60 грн, серед послуг в даному акті визначено:
          - надання права на користування Multireisen Flights АРІ-33,30 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Flights АРІ за період з лютого 2020 року по серпень 2020 року-46620,00 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Flights АРІ за період з вересня 2020 року по жовтень 2020 року-13320,00 грн;
          - надання права на користування Multireisen Hotel АРІ-33,30 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Hotel АРІ за період з лютого 2020 року по серпень 2020 року-46620,00 грн;
          - плата за щомісячну підтримку та обслуговування Multireisen Hotel АРІ за період з вересня 2020 року по жовтень 2020 року-13320,00 грн.
          Вказані вище документи, а саме, рахунки на оплату № 10/30-2 від 30.10.2020 року, № 10/30-1 від 30.10.2020 року та акт наданих послуг № 10/30 від 30.10.2020 року були направлені позивачем відповідачу листом з оголошеною цінністю № 03190 0460064 5.
          Так, отримувачем вищевказаного  листа є Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Тревел Хаб». Адресою отримувача є: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 23 В, оф. 52, 54.
          Згідно  п. 12.1. договору №б/н від 16.12.2019, будь-які повідомлення за цим договором повинні бути оформлені письмово і можуть бути передані іншій стороні або надіслані поштою з оплатою поштових зборів на адресу сторони, вказаною у даному договорі або на іншу адресу, яку сторони вказують час від часу цьому договорі.
          Відповідно до роздруківки з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» лист № 03190 0460064 5 було отримано Товариством з обмеженою відповідальністю  «Глобал Тревел Хаб» 17.08.2021 року.
          Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю  «Глобал Тревел Хаб» є    01024, м. Київ, вул.. Велика Васильківська, буд. 23 В, оф. 52, 54.
          Дані обставини, а також відомості з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта», як правильно встановлено судом першої інстанції,  спростовують твердження відповідача, що поштове відправлення № 03190 0460064 5    позивачем не направлялись та відповідачем не отримувались, так само як і спростовується обставина щодо недостовірності наданих позивачем роздруківок з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» щодо трекінгу відправлення.
          Відсутність бланка повідомлення про отримання поштового відправлення, який    передбачений «Правилами надання послуг поштового зв`язку» п. 104, 105    (затверджений  постановою Кабінетів Міністрів України від 05.03.2009 року № 270), не спростовує достовірність даних відображених на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта».
          Крім того, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що поштове відправлення № 03190 0460064 5    було видане представниками АТ «Укрпошта», всупереч чинному законодавству, особі яка не мала на це повноважень.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач послуги відповідно до рахунків № 10/30-2 від 30.10.2020 року, № 10/30-1 від 30.10.2020 року та акту № 10\30 від 30.10.2020 року - не сплатив.
          При цьому, як вбачається з матеріалів справи відповідачем у відповідності до п. 3.4. договору не направлялась позивачу мотивована відмова від підписання акту № 10\30 від 30.10.2020 року.
          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки, мотивована відмова від підписання актів не направлялась відповідачу, послуги, зазначені в актах, вважаються прийнятими відповідачем.
           27.08.2021 року позивачем відповідачу було направлено претензію №1, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Онлайн Бістро Тревел Солюшнз» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Тревел Хаб» про наявну в останнього заборгованість за рахунками                № 10/30-2 від 30.10.2020 року та № 10/30-1 від 30.10.2020 року, що підтверджується накладною  № 0407036884471, описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» (наявні в матеріалах справи).
          Відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта, поштове відправлення  № 0407036884471 було отримано відповідачем 13.09.2021 року.
          Відповідач в свою чергу, відповіді на претензію не надав, суму заборгованості не сплатив.
          Щодо твердження скаржника, що відповідачем для бронювання туристичних послуг використовувався веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 та системи "В2В», що підтверджується  роздруківкою з особистого кабінету відповідача у вказаній системі «В2В» (копії яких надані до суду апеляційної інстанції). Вказані докази не могли бути надані під час розгляду справи у першій інстанції, оскільки, з незалежних від відповідача та невідомих йому причин, протягом відповідного розгляду було технічно унеможливлено доступ відповідача до системи «В2В» ТОВ «Чистий Туризм», колегія суддів відзначає наступне. 
          Дослідивши зазначені докази, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 3    ст. 165 Господарського процесуального кодексу України     відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими позивач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів та доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.  
          Матеріали справи не містять доказів подання разом із відзивом на позовну заяву долучених скаржником додаткових доказів. Також матеріали справи не містять заяв відповідача про посилання на докази, які не можуть бути подані до суду першої інстанції (за наявності).
          У відповідності до      ст. 118 Господарського процесуального кодексу України     право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
          Згідно з приписами частини третьої      ст. 269 Господарського процесуального кодексу України     докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Відповідно до висновків Верховного Суду стосовно застосування норм ч. 3        ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, викладених у постановах від 21.06.2018 року у справі №  906/612/17, від 22.08.2018 року у справі №     910/19776/17, від 05.12.2018 року у справі №910/7190/18, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити які докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.
          Відтак, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.            
          Таким чином,  Господарський процесуальний кодекс     допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона.        Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції прийняв судове рішення, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги роздруківки з особистого кабінету відповідача у вказаній системі «В2В», які виготовлено після вирішення справи судом першої інстанції. Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції в суді першої інстанції.
          Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак, під час розгляду справи судом першої інстанції    відповідач  не повідомляв суд про неможливість подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від    скаржника.
          Таким чином, відповідачем не доведено винятковості випадку неможливості надання суду першої інстанції роздруківки з особистого кабінету відповідача у вказаній системі «В2В», які він просить долучити до справи на стадії апеляційного перегляду, як не надано і доказів неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від    скаржника.
          Отже, у задоволені цього клопотання позивача про долучення додаткових доказів слід відмовити; роздруківки з особистого кабінету відповідача у вказаній системі «В2В», колегією суддів     до розгляду не приймається.
          Щодо наданих до суду першої інстанції  на підтвердження бронювань ним туристичних послуг саме у  Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий Туризм»  копії рахунків-фактур, платіжних доручень та роздруківки з з веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, колегія суддів відзначає наступне.
          Так, відповідачем до матеріалів справи було додано агентський договір на реалізацію туристичного продукту № 295-19/9 від 26.11.2019 року, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чистий Туризм» (туроператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Тревел Хаб» (турагент).
          Згідно п. 2.1. договору, турагент зобов`язується за дорученням та від імені Туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами).
          Відповідно до п. 4.1.-4.2. договору, турагент, на підставі узгоджених з замовником об`ємів і строків надання туристичних послуг, направляє туроператору письмову замовлення, оформлене належним чином, завірене печаткою та підписом відповідальної особи турагента. Після обробки замовлення, туроператор направляє тур агенту підтвердження замовлення та рахунок-фактуру на повну вартість замовлення. У випадку неможливості прийняття до виконання замовлення турагента, туроператор може запропонувати внесення змін до замовлення відносно якихось кількісних та/або якісних характеристик туристичних послуг. Турагент, узгодивши вказані зміни з замовником, направляє туроператору відповідне нове замовлення, яке повинно бути прийняте до виконання, якщо в момент отримання Туроператором такого нового замовлення останній матиме можливість його виконати.
          За виконання зобов`язань за цим договором, турагент одержує агентську винагороду. Розмір агентської винагороди турагента становить 6 гривень з ПДВ (для агентів платників податку на додану вартість) та 6 гривень без ПДВ (для агентів не платників податку на додану вартість) за кожне бронювання. Агентська винагорода може змінюватися відповідно до конусної програми, умови якої містяться на сайті туроператора або доводяться до турагента іншим чином. Право турагента на утримання агентської винагороди виникає в момент, коли турист почав користуватися послугою, що входить до складу туристичного продукту і використання якої передує у часі усім іншим послугам, які входять до складу туристичного продукту. Туроператор виставляє рахунок-фактуру не включаючи суму агентської винагороди, розмір якої визначається відповідно до п. 4.6.    цього договору. Агентська винагорода виплачується за умови належного виконання турагентом своїх зобов`язань по договору з оплати замовлення, туроператор виплачує турагенту агентську винагороду протягом 2-х банківських днів після отримання рахунку на агентську винагороду і підписаного турагентом звіту агента в двох екземплярах. Після виплати агентської винагороди туроператор повертає тур агенту один примірник звіту агента, підписаного туроператором (п. 4.6.-4.6.3. договору).
          Згідно з п. 4.6.5. договору, турагент та туроператор щомісячно підписують акт наданих послуг у 2-х примірниках. Щоквартально в термін до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом турагент має надати туроператору звіт агента про надання послуг, за формою згідно додатку № 1.
          Відповідно до п. 4.15.1.-4.15.2.4. договору, турагент може проводити бронювання туру у туроператора шляхом оформлення замовлення за допомогою системи «В2В». Бронювання за допомогою системи «В2В»: «В2» бронювання являє собою резервування туристичних послуг, що надаються туроператором за допомогою інтернет через систему «В2В», представлену на офіційному сайті Туроператора ІНФОРМАЦІЯ_1. Для повного використання системи «В2В», у тому числі і для безпосереднього бронювання туристичних послуг, туроператор надає турагенту пароль і логін, що є конфіденційними і не підлягають розголошенню. Всі замовлення на бронювання, листування, обмін інформацією, інше, відправлені турагентом за допомогою «В2В» мають силу замовлень, оформлених письмово і тягнуть за собою повну відповідальність відповідно до умов агентського договору. Туроператор надає Турагенту технічну підтримку в роботі із системою «В2В», надання доступу до цінових пропозицій Туроператора, а також до переліку заброньованих послуг.
          Згідно з п. 11.1. договору, договір набуває чинності з моменту підписання і діє протягом календарного року. У випадку, якщо жодна із сторін за один місяць до завершення терміну дії договору письмово не заявить про свій намір припинити агентські відносини, договір вважається продовженим на наступний календарний рік. Кількість таких продовжень не обмежується. Договір може бути припинений у будь-який час за письмовою заявою однієї з сторін, яка подається іншій стороні не пізніше, ніж за 30 днів до дати припинення дії договору. В частині взаємовідносин за раніше наданими замовленнями та фінансових розрахунків, договір зберігає силу до повного завершення сторонами своїх зобов`язань.
          Так, відповідачем до матеріалів справи були додані рахунки: №LYN-000326/2020 від 04.02.2020 року на суму 1643,00 грн; № ЧТ-44 від 02.03.2020 року на суму 123231,00 грн; № ЧТ-47 від 16.03.202 року на суму 135465,76 грн; № LYN-000917/2020 від 11.08.2020 року на суму 2136,00 грн; № LYN-000984/2020 від 20.08.2020 року на суму 7260,00 грн; № LYN-001008/2020 від 23.08.2020 року на суму 3337,00 грн; № LYN-001181/2020 від 30.09.2020 року на суму 11696,00 грн; № LYN-001281/2020 від 19.10.2020 року на суму 11464,00 грн; № LYN-001314/2020 від 24.10.2020 року на суму 7816,00 грн; № ЧТ-107 від 26.10.2020 року на суму 1348,00 грн; № LYN-001414/2020 від 14.11.2020 року на суму 3400,00 грн; № LYN-001415/2020 від 14.11.2020 року на суму 3811,00 грн; № LYN-001497/2020 від 07.12.2020 року на суму 4262,00 грн, та платіжні доручення: №1 від 04.02.2020 року на суму 1643,00 грн; № 3 від 24.02.2020 року на суму 8000,00 грн; № 6 від 03.03.2020 року на суму 123231,00 грн; № 8 від 16.03.2020 року на суму 135465,76 грн; № 13 від 12.08.2020 року на суму 2136,00 грн; № 15 від 21.08.2020 року на суму 7260,00 грн; № 16 від 25.08.2020 року на суму 3337,00 грн; № 24 від 30.09.2020 року на суму 11696,00 грн; № 42 від 19.10.2020 року на суму 11464,00 грн; № 60 від 26.10.2020 року на суму 7816,00 грн; № 52 від 26.10.2020 року на суму 1348,00 грн; № 77 від 16.11.2020 року на суму 3400,00 грн; № 78 від 16.11.2020 року на суму 3811,00 грн; № 12 від 07.12.2020 року на суму 4262,00 грн; № 59 від 16.01.2021 року на суму 108614,00 грн.
          Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом  України.
          Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).
          Згідно  ст. 901 Цивільного кодексу України  за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
          Відповідно до ч.1 та ч. 2  ст. 903 Цивільного кодексу України  якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором; у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
          За приписами ч. 1  ст. 530 Цивільного кодексу України  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
          Порушенням зобов`язання, у відповідності до  ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Відповідно до матеріалів справи, роздруківок електронних таблиць, Товариства з обмеженою відповідальністю  «Глобал Тревел Хаб» та ОСОБА_1 починаючи з 16.12.2019 року по 03.09.2020 року  здійснював бронювання    авіа-квитків за допомогою комп`ютерних програм.
          Відповідно до  ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
          Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Так, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів в підтвердження тієї обставини, що бронювання    авіа-квитків в період з 16.12.2019 року по 03.09.2020 року відповідачем здійснювались ним без використання комп`ютерних програм  Flights API, Multireisen Hotel API, як і не додано доказів, що дані дії були вчинені відповідачем за допомогою веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 та системи «В2В» за договором № 295-19/9 від 26.11.2019 року.
          При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що система «В2В», яка є передбаченою договором № 295-19/9 від 26.11.2019 року, є базою даних розміщеною на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, в той час як Multireisen Flights API та Multireisen Hotel API , передбачені договором № б/н від 16.12.2019 року,    є комп`ютерними програмами та базами даних, доступ до яких можливий за допомогою АРІ, робочого стола та модулю інтернет бронювання, який надається на підставі договору № б/н від 16.12.2019          року.
          Викладені вище обставини, приписи чинного законодавства, приписи договору № б/н від 16.12.2019 рокута договору № 295-19/9 від 26.11.2019 року, дозволяють розмежувати систему «В2В» та комп`ютерні програми Multireisen Flights API, Multireisen Hotel API, як за порядком доступу до них так і за функціонально-якісними характеристиками.
          Роздруківка з веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, яку було додано відповідачем    до матеріалів справи в якості доказу що він використовував саме систему «В2В», не спростовує доказів та тверджень позивача стосовно того, що ним надавались послуг з підключення та обслуговування Multireisen Flights API , Multireisen Hotel API передбачених договором № б/н від 16.12.2019 року на користь відповідача, крім того, дана роздруківка не містить даних на підставі яких можливо було б встановити, яку саме «систему» на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 використовував відповідач та чи використовував взагалі.
          Щодо посилання відповідача на ту обставину, що дані наведені в таблиці можуть бути пов`язані з використанням відповідачем мережі інтернет, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подібні дані можуть бути лише наявні у провайдера або оператора надання телекомунікаційних послуг, як це передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2021 року № 205 «Про затвердження правил надання та отримання телекомунікаційних послуг»,  Законом України «Про телекомунікації»,  Законом України «Про інформацію»  та  Законом України «Про захист інформації».
          Доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю     «Онлайн Бістро Тревел Солюшнз» є оператором або провайдером надання телекомунікаційних послуг матеріали справи не містять.
          Крім того, суд першої інстанції правомірно не прийняв як належне твердження відповідача, що договір є неукладеним, з огляду на наступне.
          Стаття 207 Цивільного кодексу України  встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
          Згідно із ст. 6, ч. 1  Цивільного кодексу України   сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
          Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1  ст.638 Цивільного кодексу України).
          У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
          Відповідно до  ст. 204 Цивільного кодексу України  правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.ч. 2, 3  ст. 215 Цивільного кодексу України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.
          Згідно ч.ч 1, 8  ст. 181 Господарського кодексу України  господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами  Цивільного кодексу України.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, сторони при укладенні договору № б/н від 16.12.2019 року, дійшли згоди з усіх істотних умов, які є характерними для договорів про надання послуг.
          Відповідно до  ст. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»  обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.
          Згідно до  ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
          Відповідно до  ст. 6 Закону України «Про  електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються  Законом України "Про електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
          Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до  Закону України "Про електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (ст. 7 Закону України «Про  електронні документи та електронний документообіг»).
          Суд приймає, посилання відповідача на те, що судом першої інстанції не було витребувано оригіналів електронних доказів наданих до  матеріалів справи, проте останнє не спростовує висновків суду.
          Водночас, не спростовує висновків суду першої інстанції твердження скаржника, що судом першої інстанції, при розмежовуванні систем «В2В» Товариства з обмеженою відповідальністю  «Чистий разум» та комп`ютерних програм Multireisen Flights API та Multireisen Hotel API, не було з`ясовано, де розміщуються  комп`ютерні програми Multireisen Flights API та Multireisen Hotel API і як саме (яким саме з трьох передбачених договором послуг способів) мав надаватися (або, як стверджує позивач, надавався) доступ до них відповідача (за допомогою АРІ, робочого стола чи модулю інтернет бронювання).
           При цьому, скаржником не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів останнього щодо відсутності  технічної можливості надання позивачем відповідачу відповідних послуг в межах договору.   
          Так, вказані обставини не впливають на доведеність укладення між сторонами договору та надання позивачем відповідачу послуг, обумовлених договором.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до рахунку на оплату № 10/30-1 від 30.10.2020 року, № 10/30-2 від 30.10.2020 року та акту наданих послуг № 10\30 від 30.10.2020  року   вартість спожитих відповідачем послуг за період з лютого 2020 року по жовтень 2020 року складає 119946,60 грн.
          З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що з матеріалів справи не можливо достовірно встановити, в якій саме редакції відповідні акти надання послуг  направлялися  позивачем і які саме вони містили суми.
          Відповідно до ч. 1  ст. 73 Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
          Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
          Відповідно до ч. 1-3  ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у     постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).
           17.10.2019 року набув чинності      Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до  ГПК України  змінено назву      ст. 79 Господарського процесуального кодексу України   з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж     протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019  року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).           
          Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі  № 129/1033/13-ц.
          Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
          Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
          Зазначена правова позиція щодо стандарту доказування викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог є більш вірогідними ніж докази, подані відповідачем на їх спростування. Факт порушення відповідачем умов договору підтверджений матеріалами справи та ним не спростований.
          З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 119946,60 грн.
          Щодо позовних вимог в частині стягнення  з відповідача пені у розмірі 14241,82 грн, 3% річних у розмірі 2967,98 грн, колегія суддів відзначає наступне. 
          Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
          Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
          Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України   якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
          Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
          Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
          Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. 
          Відповідно до п. 3.3. договору, затримки платежів з боку компанії тягнуть за собою щомісячне нарахування пені в розмірі 2% від загальної вартості послуг постачальника, за кожний день прострочення, включаючи день фактичного закінчення надання послуг. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання, незалежно від його тривалості, які компанія зобов`язана сплачувати.
          Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені за заявлений позивачем період, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо  стягнення пені за період з 21.08.2021 року по 07.11.2021 року у розмірі 4345,24 грн (позивачем при розрахунку пені невірно застосовано кількість днів прострочення).
          Відповідно до ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних за заявлений позивачем період, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо  стягнення 3% річних за період з 21.08.2021 року по 07.11.2021 року в сумі  778,40 грн  (позивачем при розрахунку 3 % річних  невірно застосовано кількість днів прострочення).
          З огляду  на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.
          Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
          Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що  мотиви апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ"   фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.   
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.   
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                     
                                                                      ПОСТАНОВИВ:          
          
           1. Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРЕВЕЛ ХАБ"  на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 року у справі №910/18253/21  залишити без задоволення.
           2. Рішення  Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 року у справі №910/18253/21 залишити без змін.
           4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
           5.   Матеріали справи №910/18253/21 повернути до Господарського суду міста Києва.     

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                А.Г. Майданевич