Номер провадження: 22-ц/813/4028/22 
Справа № 501/500/14-ц
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря - Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня 2021 року по цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим документом, -

ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С. звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України, згідно якого просить суд тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим документом.
Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження №64227265 з примусового виконання виконавчого листа №501/500/2014-ц виданого 03.06.2015 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта банк» у сумі 240 756,58 грн.
20.01.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам рекомендованими повідомленнями, виклик боржника до приватного виконавця із зобов`язанням надати необхідну інформацію щодо нерухомого майна, коштів на рахунках, інші відомості щодо майнового стану, тощо. Одночасно із відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем направлено запити до реєструючих органів з метою перевірки майнового стану боржника.
Також, приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника на все його рухоме та нерухоме майно. За даними ПФУ інформація про доходи боржника відсутня, за даними ДФС у боржника відкриті рахунки в фінансових установах, боржник не працевлаштований. Згідно відповіді МВС встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, який перебуває у розшуку.
Нерухомого майна, зареєстрованого за боржником, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.
Заявник, посилаючись на здійснені заходи примусового виконання рішення суду, вважає за доцільне застосувати до боржника такий захід впливу, як тимчасове обмеження виїзду за межі України та розгляд даного подання просить провести без його участі.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня 2021 року у поданні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим документом було відмовлено.

28 липня 2021 року не погодившись із вказаною ухвалою Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня 2021 року та постановити нове рішення яким заяву про тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 задовольнити.
При цьому посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.
Апелянт вказує, що боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання судового рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.08.2021 року провадження по справі за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня 2021 року по цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим документом було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.02.2022 року у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича було витребувано копію матеріалів виконавчого провадження №64227265.
Розгляд справи було призначено на 26.05.2022 року на 12:30 год.
Сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відмовляючи у задоволенні клопотання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах подання копії постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на нерухоме майно боржника, інформації від ДПІ та ПФУ про відсутність доходів у боржника і т.і., не є тими достатніми доказами, які можуть свідчити про факт ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.
Також матеріали справи не містять доказів обізнаності ОСОБА_1 із постановою про відкриття виконавчого провадження.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
Так, в силу частини 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.
В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах кожної держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.
Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книга друга ЦК). Відповідно до ч.3 ст.269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.
За змістом пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно з частин 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
У п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 зазначено, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно з пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».
Виходячи зі змісту статті 33 Конституції України, статті 313 ЦК України, пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України», в їх системному зв`язку, вбачається, що право боржника (в даному випадку ОСОБА_1 ) на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.
Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.
Це також є підставою для звернення виконавця з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.
Однак, в порушення зазначених вимог приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. не доведено факт ухилення боржника від виконання рішення суду.
Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язку виконання зобов`язань за судовим рішенням ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано.
Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича- залишити без задоволення. 
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня 2021 року по цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим документом - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 31 травня 2022 року.
Головуючий:                                                                        О. В. Князюк

Судді:                                                                  А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова