У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 червня 2022 року
м. Київ
справа № 601/195/22
провадження № 51-1700 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 травня 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,
 
встановив:
 
За вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше не судимий, визнано  винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК України), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком  2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені  ст. 76 цього Кодексу.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто                            з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 257,05 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди  - 50 000 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 11 травня 2022 року апеляційну скаргу представника потерпілого  ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7  задовольнив частково. Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від                              16 березня 2022 року змінено в частині вирішення цивільного позову. Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вирок залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він                               10 листопада 2021 року близько  20:30,  перебуваючи у приміщенні літньої кухні,  розташованої на АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно завдав одного удару коліном у  грудну клітку та обома руками декілька ударів в нижню щелепу ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді травми нижньої щелепи, а саме закритих переломів її тіла зліва та в ділянці правого кута, що супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду в частині збільшення розміру стягнутої моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог, зокрема, зазначає, що суд апеляційної інстанції не навів докладних мотивів прийнятого рішення та безпідставно збільшив розмір відшкодування цієї шкоди. Також посилається на те, що суд апеляційної інстанції, змінюючи вирок місцевого суду в частині цивільного позову, не врахував матеріального та сімейного стану її підзахисного. Як стверджує захисник, потерпілий був змушений докладати значних зусиль для відновлення стану здоров`я не лише через дії засудженого, а й внаслідок того, що  несвоєчасно звернувся за медичною допомогою. Просить змінити ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 травня 2022 року та зменшити розмір моральної шкоди до 50 000 грн.
Перевіривши касаційну скаргу та копії доданих до неї судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
За приписами ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
 
Доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, правильність застосування кримінального закону при кваліфікації дій засудженого, призначеного йому покарання, в касаційній скарзі не оскаржуються.
 
Також сторона захисту не оскаржує законність рішення суду в частині стягнення коштів у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної  ОСОБА_6 .
 
Посилання адвоката ОСОБА_4 на неправильне вирішення апеляційним судом цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілого                     і невмотивованість рішення в цій частині є безпідставними.
 
Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
 
Відповідно до ст. 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру,
суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. На вимогу ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
 
Як передбачено ч. 2 ст. 23Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
 
За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
 
При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.
Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
Як убачається з доданої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції  дійшов неспростовного висновку, що заподіяна моральна шкода ОСОБА_6 є очевидною, чого не заперечує захисник у касаційній скарзі.
Визначаючи суму відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому, в розмірі 50 000 грн, суд першої інстанції вказав, що останній внаслідок злочинних дій обвинуваченого переніс душевні страждання, пов`язані з розладом здоров`я, переживаннями та незручностями. 
 
Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд врахував, що потерпілий                        ОСОБА_6 в результаті злочинних дій ОСОБА_5 двічі перебував на стаціонарному лікуванні, під час якого йому було проведено операцію МОС нижньої щелепи та видалення зубів із ліній перелому, фіксацію титановими мініпластинами і гвинтами, а згодом операцію з видалення  титанової  мініпластини  та  гвинтів  нижньої  щелепи. Зважив  суд  і  на  фізичний  біль,  який   ОСОБА_6  переніс  через  спричинені  йому  тілесні ушкодження середньої тяжкості,  тривалість лікування та зусилля для відновлення стану здоров`я, дискомфортні умови існування й життєдіяльності.
 
Врахувавши глибину і тривалість моральних страждань позивача, апеляційний суд  обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди у 100 000 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості з огляду на обставини цього провадження.
 
Твердження сторони захисту, про безпідставне збільшення розміру стягнення моральної шкоди з засудженого, враховуючи матеріальний і сімейний стан                    ОСОБА_5 , є неспроможними.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
 
Доводи сторони захисту про те, що в ухвалі апеляційного суду відсутнє обґрунтування збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, є безпідставними, оскільки в оскаржуваному судовому рішенні наведені докладні мотиви, з яких суд виходив під час його постановлення. 
 
Ухвалу апеляційного суду постановлено відповідно до положень статей 370, 419 КПК України із зазначенням короткого змісту вимог апеляційної скарги представника потерпілого, рішення суду першої інстанції, узагальнених доводів учасників судового провадження, установлених судом першої інстанції обставин, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив, постановляючи ухвалу і положень закону, якими він керувався.
 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

 
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 травня 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_5 .
 
 Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                    ОСОБА_3