ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3198/22 Справа № 176/1752/21  Категорія 27 	  	Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження № 63138210 з примусового виконання виконавчого напису № 488 від 03 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 34 844,69 грн.
Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. 
Зокрема, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.
З урахуванням викладеного, вважав що заборгованість, яка стала підставою для стягнення не є безспірною, тому просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з підстав вчинення без попередження, без направлення письмової вимоги. Вказує, що строки давності, щодо стягнення боргу (за наявності підтверджених фактів виникнення боргу) скінчились із збігом строків давності.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі №488 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 34 844,69 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати зі сплати судового збору.
Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким стягнути понесені ним витрати професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновок суду про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг, не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства, докази понесених ним витрат на професійну правничу допомогу надано до позовної заяви. 
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви було долучено договір про надання правової (правничої) допомоги від 02 серпня 2021 року, додаткову угоду №1 до договору від 02 серпня 2021 року про надання правової (правничої) допомоги від 25 серпня 2021 року, ордер серії ДП №2834/009 від 02 серпня 2021 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).
Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 02 серпня 2021 року, додаткову угоду №1 до договору від 02 серпня 2021 року про надання правової (правничої) допомоги від 25 серпня 2021 року, ордер серії ДП №2834/009 від 02 серпня 2021 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
Проте позивачем не надано суду розрахунків витрат, опис послуг з кількістю витраченого адвокатом часу або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Інформація, яка міститься в додатковій угоді №1 до договору від 02 серпня 2021 року про надання правової (правничої) допомоги від 25 серпня 2021 року, зокрема перелік наданих послуг та їх вартість, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Належними доказами, які підтверджують та обґрунтовують реальний розмір витрат на правничу допомогу, є докази, які доводять сплату коштів (квитанції, платіжні доручення, тощо). Під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивачем не надано суду доказів, що свідчать про оплату наданих адвокатом послуг у заявленому розмірі. Такі докази, а саме квитанція №7265010 від 17 вересня 2021 року були надані лише під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Колегія суддів також звертає увагу, що однією із послуг зазначено заява про забезпечення позову та її вартість складає 700, 00 грн., однак матеріали справи не містять такої заяви.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатньо даних для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , тому з урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції прийнято з урахуванням всіх обставин справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року в оскарженій частині -залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова