ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14408/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 липня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від "21" квітня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» щодо бездіяльності та нереагування на численні заяви щодо повернення коштів, які були списані на невідому адресу,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
визнати дії Національного банку України протиправними та зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» належним чином виконати претензійні роботи і обробку підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт МПС.
визнати бездіяльність Національного банку України та АТ КБ «Приватбанк» щодо не реагування на заяви позивача про повернення коштів на рахунок банку, невиплати згідно із страховим полісом №5, а саме: понесення страхувальником не передбачених фінансових витрат внаслідок втрати ним постійного місця роботи, згідно з правилами №2 електронного полісу №DNHEZKF-185H08J від 17.06.2018 по 06.10.2021 та розповсюдження персональних даних позивача третім особам, без її згоди і відому.
стягнути з Національного банку України на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 50000,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2022 позовна заява залишена без руху.
Підставою для залишення позову без руху стала невідповідність її формі звернення до суду та невідповідність позовних  вимог способу захисту, передбаченого ст. 5 КАС України, а саме: позовні вимоги викладені, зокрема до АТ КБ «Приватбанк», яке не є суб`єктом владних повноважень.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2022 року адміністративний позов повернуто у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху в частині зміни та уточнення позовної заяви (невідповідність позовних вимог способу захисту, передбаченого ст. 5 КАС України, а саме: позовні вимоги викладені, зокрема до АТ КБ «Приватбанк», яке не є суб`єктом владних повноважень).
ОСОБА_1 не погодилася із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та повернути справу для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу без врахування поданої нею заяви від 23.02.2022 про усунення недоліків. Також зазначила, що не могла виконати вимоги ухвали, оскільки перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідними довідками.
Національний банк України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме: бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає, а викладені у апеляційній скарзі мотиви скаржника є прийнятні з огляду на наступне. 
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що позивач не усунув недоліки в частині зміни та уточнення позовної заяви (невідповідність позовних вимог способу захисту, передбаченого ст. 5 КАС України, а саме: позовні вимоги викладені, зокрема до АТ КБ «Приватбанк», яке не є суб`єктом владних повноважень).
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на таке.
У силу ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Статтею 5 КАС України визначені відповідні способи захисту порушених прав при зверненні до суду. Водночас, наведений перелік не є вичерпним, оскільки це прямо випливає з положень частини другої статті 5 КАС України, яка вказує на те, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод,  інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Крім того, за приписами частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Більше того, за змістом пункту 4 статті 160 КАС України право викладати обставини, якими обґрунтовуються вимоги, надано саме позивачу і позивач в даному питанні користується певною свободою. Суд лише має оцінити переконливість викладених доводів на предмет їх достатності для задоволення позову і не може перебирати на себе права позивача у цих питаннях.
Оцінюючи поданий позивачем адміністративний позов, колегія суддів доходить висновку, що викладені у ньому вимоги та обставини є зрозумілими і дають можливість їх розглянути та вирішити справу по суті.
Окрім того, відповідно до ст.294 КАС України, ухвала про залишення позовної заяви не підлягає оскарженню, тому позивач, подаючи заяву від 23.02.2022, яка знаходиться у матеріалах справи, та уточнений позов, вважала, свої вимоги до відповідача викладено правильно, мала сподівання на прийняття її позову до провадження.
Більше того, варто зазначити, що відповідно до статті 44 КАС України позивач має право як змінити позовні вимоги так і зменшити чи збільшити позовні вимоги в ході проведення підготовчого засідання, тобто після відкриття провадження у справі, що не позбавляло права суд відкрити провадження у даній справі.
Колегія суддів зазначає, що суд не повинен тлумачити положення статей КАС України у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі.
Так, характерною помилкою щодо застосування статей 160, 161 КАС України є формальний підхід до цих норм, внаслідок чого позовні заяви безпідставно залишаються без руху та повертаються.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", №   35787/03, п. 29).
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що, приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції допустився надмірного формалізму та фактично позбавив позивача гарантованого їй національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя.
Враховуючи викладені обставини та докази у їх сукупності, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого, зокрема, статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України, а також неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви.
За таких обставин оскаржувана ухвала є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно з приписами ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи все викладене в сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від "21" квітня 2022 р. - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 19.07.2022.

Головуючий суддя Судді:	Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків