Справа № 461/3533/21                        Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/6/22                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 червня 2022 року м.Львів                                 
Справа № 461/3532/21
   Провадження № 22ц/811/6/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -   Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю:          ОСОБА_1 
розглянув справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене у м.Львові 11 листопада 2021 року у складі судді Мисько Х.М., у справі за позовом ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 ,   ОСОБА_6  до ОСОБА_2  про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, -
встановив:
       30 квітня 2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з цим позовом. В обґрунтування позову посилаються на те, що відповідно до Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18 листопада 2004 року, виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , покійній ОСОБА_7 , дочці позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та дочці позивача ОСОБА_4 - відповідачу ОСОБА_8 . Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , належну їй частку у квартирі успадкувала ОСОБА_4 , про що 12 серпня 2020 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом. В березні 2021 року відповідачу було запропоновано визначити частки в праві спільної сумісної власності шляхом укладення відповідного договору про визначення часток, оскільки позивачі мають намір надалі розпорядитися своїми частками. Однак, на неодноразові усні звернення з приводу вказаних пропозицій відповіді не надійшло. Станом на даний час згоди з відповідачем щодо визначення розміру частко в квартирі, не досягнуто. Відтак, з метою отримання можливості реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Просять позов задоволити.
 
       Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 11 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 по 1/5 ідеальній частці за кожною у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 74,1 кв.м, що складається з двох житлових кімнат, житловою площею 52,1 кв.м, кухні площею 13,3 кв.м, суміжного санвузла площею 3,6 кв.м, коридору площею 5,1 кв.м, підвалу площею 16,0 кв.м. Вирішено питання стягнення судових витрат.
 
       Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі посилається на те, що адвокат Кульматицька Г.Я. на момент подання позовної заяви від імені ОСОБА_5 та на момент ухвалення рішення не мала повноважень на ведення справи від імені останньої. Просить скасувати рішення та закрити провадження у справі. 
       9 червня представник ОСОБА_5 - ОСОБА_9 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, постановлене з дотриманням вимог цивільного та цивільного процесуального законодавства. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін.
       23 червня 2022 року ОСОБА_4 подала клопотання, у якому просить розгляд справи проводити без її участі.
       23 червня 2022 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 також подав клопотання, у якому просить перенести засідання на інший день, у зв`язку із різким загостренням гіпертонічної хвороби. Однак представник не надав суду докази, які підтверджують цю обставину, його довіритель в судове засідання не зявилася,заяв не подала.
Суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин неявки відповідача та її представника в судове засідання та ухвалив проводити розгляд справи за їх відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
       Встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради 18 листопада 2004 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .
       Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 серпня 2012 року державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_7 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , є її дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (запис в реєстрі №6-216). 
       Згідно довідки №390, виданої ЛКП «Княже місто» 8 квітня 2021 року, співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 . У вказаній квартирі зареєстровано 4 особи: ОСОБА_4 (співвласник), ОСОБА_11 (внучка), ОСОБА_12 (внучка), ОСОБА_2 (співвласник, дочка).
       Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
       Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
       Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
       Згідно ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
       Відповідно до положень ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
       Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.
       Частинами 1 і 2 ст. 372 ЦК України передбачена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме: вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
       Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
           На підставі наявних у матеріалах справи доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову, оскільки сторони є співвласниками спільного сумісного майна, розмір часток співвласників у праві власності не визначений, інші домовленості між ними відсутні, що перешкоджає праву позивачів розпоряджатись своїм майном, зокрема частками квартири. При цьому, суд зазначив, що задоволення позову не порушує прав та інтересів третіх осіб, в тому числі неповнолітніх дітей відповідача.
       Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що адвокат Кульматицька Г.Я. на момент подання позовної заяви від імені ОСОБА_5 та на момент ухвалення рішення не мала повноважень на ведення справи від її імені, оскільки таке спростовується ордером №1073336 Серії ВС від 29 квітня 2021 року, згідно якого ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_9 представляти її інтереси у Галицькому районному суді м. Львова на підставі договору про надання правової допомоги № 09/04/2021 від 9 квітня 2021 року, що є належним підтвердженням повноважень цього представника (а.с.5-6).
       Згідно з п.4 ч.1 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
       З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення. 

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 листопада 2021 року залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 червня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк