ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 серпня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/2268/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Ясенової Т.І.,        

розглянувши в у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року про повернення позовної заяви
в адміністративній справі №160/2268/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладені у листі від 28 грудня 2021 року за №46521-38804/Д-01/8-0400/21 щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення та про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 73 відсотка відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року - повернуто позивачу. 
Не погодившись з ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку позивача, ним дотриманий шестимісячний строк для звернення до суду (01 лютого 2022 року) з дати отримання відповіді від відповідача (від 28.12.2021 вих.№16521-38804/Д-01/8-0400-21). Крім того, позивач вказує проте, що застосуванню в даному випадку підлягають правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19 березня 2019 року по справі №806/1952/18, відповідно до яких зазначено, що з огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - Кодекс), статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення   частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладені у листі від 28 грудня 2021 року за № № 46521-38804/Д-01/8-0400/21 щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 та 05 березня 2019 року основного розміру пенсії 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 73 відсотка відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 73 відсотка відповідних сум грошового забезпечення з 05 березня 2019 року на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії оформленої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 07 червня 2021 року №2225.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом: подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказаним позовом із зазначенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку та докази на підтвердження таких обставин.
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказав про те, що з метою отримання інформації про розмір своєї пенсії, пов`язаної із застосуванням постанови КМУ від 21.02.2018 №103 у липні 2021 року звернувся до відповідача та отримав від нього копії перерахунку пенсії станом на 01 січня 2018 року, 01 січня 2019 року та 01 січня 2020 року з датою роздрукування 12 липня 2021 року. Після чого позивач 14 грудня 2021 року звернувся до відповідача в межах розумного строку, що не перевищує шестимісячний термін з питання невідповідності розміру відсотка відповідних сум грошового забезпечення, а саме 70 відсотків замість належних позивачу 73 відсотків. Листом від 28 грудня 2021 року  відповідач не надав позивачу ніяких аргументів з питання застосування ним зниженого відсоткового співвідношення при перерахунку пенсії позивачу, проігнорував вимогу позивача про перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 73 відсотка сум грошового забезпечення. Така відповідь, на думку позивача, яка датована 28 грудня 2021 року і є тією датою коли позивач дізнався про порушення його прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану заяву, що узгоджується зі змістом пункту 37 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року повернуто позивачу.
Повертаючи адміністративний позов позивачу суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із позовом в частині позовних вимог, що стосуються перерахунку пенсії з 2018 року, оскільки підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, наведені в даному клопотанні, є неповажними. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення адміністративного позову без руху у встановлений судом строк.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з  ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Також п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 №2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
З матеріалів справи встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 №2262-XII.
В даному випадку, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції не врахував те, що при вирішенні питання щодо строку звернення до суду із позовом у даній справі застосуванню підграють саме положення ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 №2262-XII.
При цьому, посилання суду першої інстанції на висновки викладені в постанові Верховного Суду по справі №240/12017/19 від 31.03.2021, колегія суддів вважає помилковими, оскільки дана справа стосується інших правовідносин.
Суд апеляційної інстанції також враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви, здійснені з неповним з`ясуванням всіх обставин та не відповідають фактичним обставинам справи, є формальними.
Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов передчасного висновку про не усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, що призвело до порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та, як наслідок, до неправильного вирішення питання. Відтак, тому ухвала суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 15 березня 2022 року підлягає скасуванню, а справа №160/2268/22 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.   243,   311,   320,   321,   322, 325, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року у справі №160/2268/22 – скасувати.
Адміністративну справу №160/2268/22 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
    
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова