УХВАЛА

23 червня 2022 року 
м. Київ
справа №380/3492/22
адміністративне провадження № К/990/15651/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2022 року
у справі №380/3492/22 за адміністративним позовом Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області до Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Поперекою А.А. від 10 січня 2022 року ВП №68070560.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Поперекою А.А. від 10 січня 2022 року ВП №68070560.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із такою постановою суду апеляційної інстанції Щирецька селищна рада Львівського району Львівської області 21 червня 2022 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
У поданій касаційній скарзі скаржник переконує, що оскаржувана постанова є необ`єктивною, необґрунтованою та винесеною із грубим порушенням матеріального та процесуального законодавства, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2022 року. 
Дослідивши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених  статтями 280,  281,  287,  288  цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
У свою чергу, статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги та тексту оскаржуваного судового рішення вбачається, що спір у цій справі виник з приводу дій органу державної виконавчої служби щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Суд звертає увагу на те, що обґрунтовуючи необхідність касаційного перегляду судового рішення, прийнятого за правилами статті 287 КАС України, заявник не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також не посилається на значення саме цієї справи при формуванні єдиної правозастосовчої практики. 
З огляду на викладене, наведені скаржником обґрунтування необхідності скасування судового рішення, не є достатніми для відкриття касаційного провадження у цій справі та не дають підстав для висновку, що справа №380/3492/22 має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що Щирецькою селищною радою Львівського району Львівської області не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження на підставі частини третьої статті 333 КАС України, оскільки рішення касаційного суду за наслідками розгляду цієї скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 13, 257, 287, 328, 330, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі №380/3492/22.
Копію даної ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.Г. Загороднюк
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду