П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/15422/21	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Танасогло Т.М., 
                                                    Шеметенко Л.П.         
                         при секретарі:               Шатан В.О.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У серпні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Інституту ВМС НУ «Одеська морська академія», в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Інституту ВМС НУ «Одеська морська академія» щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020р., та виплат, належних йому при звільненні (одноразової грошової допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, з урахуванням решти положень постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2020р. та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язати Інститут ВМС НУ «Одеська морська академія» здійснити перерахунок позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020р., та виплат, належних йому при звільненні (одноразової грошової допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ, з урахуванням решти положень постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2020р. та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язати Інститут ВМС НУ «Одеська морська академія» здійснити виплату позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020р., та виплат, належних йому при звільненні (одноразової грошової допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ, з урахуванням решти положень постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2020р. та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що протягом 2018-2020р. при розрахунку розміру грошового забезпечення позивача посадовий оклад та оклад за військовим званням та, відповідно, додаткові види грошового забезпечення та премія були обчисленні шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт. 
В подальшому, у зв`язку з визнанням протиправними та скасуванням п.п.1,2,6 Постанови КМУ №103, а відповідно з відновленням попередньої редакції п.4 Постанови КМУ №704 та п.5 і додатку 2 Порядку №45, тобто у зв`язку зі змінами в законодавстві, позивач звернувся із заявою до відповідача про проведення перерахунку з 1.02.2020р. розміру його грошового забезпечення, в якій посадовий оклад та оклад за військовим званням, додаткові види грошового забезпечення та премія будуть визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2020р. (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1.01.2020р.), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Проте, відповідач своїм листом від 26.08.2020р. за №460/2145 повідомив позивача про те, що посадовий оклад та оклад за військовим званням позивачу обчислено відповідно до чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для перерахунку та виплати грошового забезпечення позивача та виплат, належних йому при звільненні.
Позивач вважає протиправними такі дій відповідача, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом за захистом своїх порушених прав.
Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 1.01.2018р., відповідач діяв правомірно, оскільки віддав переваги приписам закону, а не постанові КМУ, оскільки положення закону мають вищу юридичну силу ніж постанови КМУ. 
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що у грудні 2019р. наказом Командувача ВМС позивача призначено на посаду начальника науково-дослідного управління розвитку системи оперативного (бойового) забезпечення Військово-Морських Сил Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».
Відповідно до наказу Командувача ВМС ЗСУ (по особовому складу) за №174 від 22.06.2020р. позивач звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с.15).
Відповідно до наказу начальника Інституту ВМС НУ «Одеська морська академія» (по стройовій частині) за №131 від 8.07.2020р. позивачу надано щорічну основну відпустку з 9 липня по 2 вересня 2020р. включно, з подальшим виключенням його із списків особового складу Інституту та всіх видів забезпечення з 2.08.2020р. (а.с.16-17). 
В подальшому, у зв`язку з визнанням протиправними та скасуванням п.п.1,2,6 Постанови КМУ №103, а відповідно з відновленням попередньої редакції п.4 Постанови КМУ №704 та п.5 і додатку 2 Порядку №45, тобто у зв`язку зі змінами в законодавстві, позивач звернувся із заявою до відповідача про проведення перерахунку з 1.02.2020р. розміру його грошового забезпечення, в якій посадовий оклад та оклад за військовим званням, додаткові види грошового забезпечення та премія будуть визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2020р. (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1.01.2020р.), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Однак, 25.08.2020р. (вих. №460/2145) Інститут  ВМС НУ «Одеська морська академія» повідомив позивача про те, що посадові оклади та оклади за військовим званням військовослужбовцям ЗСУ встановлюються відповідно до   постанови КМУ  №704 від 30.08.2017р., де пунктом 4 визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військове звання визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2018р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 та за період проходження служби посадовий оклад та оклад за військове звання були встановлені  в суворій відповідності до вищевказаної постанови (а.с.24).          Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних дій відповідача, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та незаконність, колегія суддів виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. за №2011-XII  (надалі -  Закон №2011-XII) встановлюють, що відповідно до  Конституції України  визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У відповідності до ч.3 ст.25  Закону №2011-XII, військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до, цього  Закону.
Згідно із ч.1  ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За правилами ч.4  ст.9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються КМУ, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу встановлено  постановою КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704  (надалі- Постанова №704).
Згідно із п.4 Постанови №704 в первинній редакції (від 30.08.2017р.) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Постанова №704 набрала чинності з 1.03.2018р..
На момент набрання чинності Постановою №704 (1.03.2018р.), п.4 цього нормативно-правового акту було викладено у редакції п.6  постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018р. №103  (надалі - Постанова №103), а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. по справі за №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6  постанови КМУ від 21.02.2018р. №103  «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
У відповідності до ч.1  ст.325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Отже, з 29.01.2020р. (з дня набрання законної сили рішенням у справі за №826/6453/18) п.6 постанови КМ України №103 втратив чинність та була відновлена дія п.4 постанови КМУ за №704 у первісній редакції.
Як вбачається із матеріалів справи, що із вказаних підстав позивач вважає, що з 1.02.2020р. у нього виникло право на перерахунок посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових грошового забезпечення на підставі первинної редакції п.4 Постанови №704, а саме:  «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з   додатками 1,12,13,14».
Отже, з 29.01.2020р. п.4 Постанови №704 діє в первинній редакції. Проте, судова колегія зазначає, що відповідно до п.3  розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні Положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6.12.2016р. за №1774-VІІІ, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1.01.2017р..
Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що за наявності правової колізії між нормами п.3  розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6.12.2016р. №1774-VІІІ  та п.4 Постанови №704, у чинній редакції належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.
Так, у відповідності до ч.3  ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акту    Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Апеляційний суд зазначає, що оскільки приписи п.3  розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6.12.2016р. №1774-VІІІ  не втратили чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови №704, то судова колегія вважає, що в даному випадку не встановлено правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
На підставі викладеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 1.01.2018р., відповідач діяв правомірно та в межах норм законодавства. 
          В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
          За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
          На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –  залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду 29 жовтня 2021р. –  залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.                                                  

Повний текст судового рішення виготовлений 26 травня 2022р.

                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський                                                                           

                       Судді:                                                                                  Т.М. Танасогло                    

                                                                                                     Л.П. Шеметенко