Справа № 308/17501/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бочкора А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/494/22, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Бочкора А.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.06.2022. 
Цією постановою: 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 292937 від 15.12.2021та постанови судді від 21.06.2022 вбачається, що 15.12.2021 о 15.27 год. на трасі М-06 Київ-Чоп 829 км + 700 м, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Iveco Stralis» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі захисник – адвокат Бочкор А.М. просить постанову суду від 21.06.2022 скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також дослідженим доказам. Закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення суперечить обставинам, зафіксованим на відеозаписі, протокол складений без залучення свідків, про залучення яких наполягав ОСОБА_1 та про обов`язкове залучення яких передбачено п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735. Захисник вказує на те, що на відео, знятих нагрудними камерами 
-2-

обох поліцейських, відсутні підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля. Поліцейським взагалі не запропоновано ОСОБА_1 пройти обстеження у медичному закладі, проігноровано його звернення щодо того, що він готовий пройти всі обстеження. Захисник звертає увагу на те, що як вбачається з відеофіксації порушення (файл №20211216065212000343), о 15 год. 31. хв. 35 сек. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду виключно на місці зупинки. Відповідно до відеозапису о 15 год. 31. хв. 35 сек. на запитання поліцейського про проходження огляду на місці зупинки ОСОБА_1 відповів – «ні». Про проходження огляду у медичному закладі, як того вимагають п.п.6,7 розділу І вищезазначеної Інструкції, поліцейський запитати забув, у відеоматеріалах факт відмови відсутній. Однак як слідує з наступних відео, на момент складення протоколу о 16 год. 12 хв., ОСОБА_1 свою думку змінив навіть щодо проходження огляду на місці, про що свідчить файл №20211216065412000361. На відео о 16 год. 12 хв. 00 сек. поліцейський зачитує ОСОБА_1 складений протокол, що нібито ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці та в медичному закладі. У відповідь ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що погоджується пройти огляд. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейським не залучено свідків під час його складання, що є порушенням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду та свідчить про недотримання процедури фіксації факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, працівники патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, не дотрималися вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки наданий відеозапис з їх нагрудних відеокамер не є безперервним та на якому не зафіксовано всю процедуру проведення огляду та складання протоколу. Наголошує, що в одному файлі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовляється від проведення огляду, у іншому файлі навпаки готовий його пройти. про відмову проходження огляду у медичному закладі на жодному відеозаписі не йдеться. За твердженням захисника, відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції не є належним та допустимим доказом, який підтверджував би вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відеозаписи суперечать один одному, не підтверджують відмови від проходження огляду у медичному закладі, не містять інформації щодо суб`єкта адміністративного правопорушення – особи, яка перебувала за кермом, оскільки на відео видно виключно сині кеди водія. Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами.
       Будучи належним чином повідомленим про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  на розгляд справи  щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП. При цьому апеляційний суд враховує думку захисника – адвоката Бочкора А.П., який не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 , який обізнаний про день, час та місце розгляду справи.
-3-
Заслухавши пояснення захисника – адвоката Бочкора А.П., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
       Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
-4-

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 15.12.2021 о 15 год. 27 хв., на трасі М-06 Київ-Чоп 829 км + 700 м, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Iveco Stralis» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого та наведених у постанові доказів.
Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №292937 від 15.12.2021, яким зафіксовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення та який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; розпискою ОСОБА_1 від 15.12.2021, згідно з якою ним залишено автомобіль «Iveco Stralis» номерний знак НОМЕР_1 , припаркованим за адресою: траса М-06 Київ-Чоп 829 км + 700 м, без порушень правил дорожнього руху; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5150816 від 15.12.2021, з якої вбачається, що водія ОСОБА_1 поліцейським притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та піддано стягненню за те, що, як зазначено у постанові, 15.12.2021, о 15 год. 20 хв., на трасі М-06 Київ-Чоп 829 км + 700 м, керував автомобілем «Iveco Stralis» номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України; наявним у матеріалах справи та дослідженим відеозаписами з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, який міститься на DVD-R диску, що доданий до протоколу, яким підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
       В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 292937 від 15.12.2021зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. 
       Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором УПП в Закарпатській області Шимко П.Р. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,265-2, 266,268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 292937 від 15.12.2021 складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 цього Кодексу, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 

-5-

При цьому апеляційний суд враховує те, що згідно п.1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, що мало місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився про, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. 
Апеляційний суд оглянув відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився. 
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем є безпідставними, так як спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейського (20211216065127000338; 0:00:05), з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухається пішком від свого автомобіля (з боку пасажирського сидіння) до поліцейських після зупинки його автомобіля, при цьому будь-які інші особи, в тому числі стажер ОСОБА_3 , який за твердженням ОСОБА_1 перебував за кермом, на місці події відсутні. Також на іншому відеозаписі 20211216065212000343, 0:01:50, зафіксовано, що поліцейський підійшов до пасажирського автомобіля та звернувшись по батькові до водія ( ОСОБА_4 ), запропонував вийти з автомобіля.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки на відеозаписі зазначив, що погоджується пройти такий огляд, однак у подальшому його вимогу було проігноровано поліцейським, також є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (20211216065412000361, 0:01:45), яким підтверджується, що поліцейський зачитав ОСОБА_1 складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме про те, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та пройти огляд на місці зупинки і в медичному закладі відмовився. На відеозаписі видно, що після цього ОСОБА_1 заперечив поліцейському та повідомив, що проходить огляд, висловлюючись при цьому нецензурною лексикою, на пропозицію поліцейського отримати копію протоколу відмовився, зазначивши, що підписувати такий не буде. У подальшому, також висловлюючись нецензурною лайкою, ОСОБА_1 відмовився отримати свій техпаспорт та відійшов від місця, де був припаркований автомобіль поліцейських.
Слід звернути увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

-6-

Таким чином, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.
Діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.
Однак, у даному випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я. Водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до початку проведення такого огляду, так і під час його проведення.
Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.
У даному випадку зафіксовані вищенаведеними відеозаписами обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було зупинено транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , свідчать про те, що саме він керував автомобілем, та відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.
Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено без залучення свідків, про залучення яких наполягав ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суддя зазначає, що приписи ст.266 КУпАП не передбачають присутності свідків за умови застосування поліцейськими технічних засобів фіксації під час проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, а тому свідки не є необхідними під час фіксації відмови від огляду на стан сп`яніння, за умови такої фіксації за допомогою спеціальних технічних засобів. Письмові пояснення свідків не потрібні під час фіксації відмови особи від огляду, яка фіксується на відео, оскільки КУпАП не передбачає наявності свідків навіть для фіксації процедури огляду у медичному закладі.
Досліджені та перевірені доказами обставини поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції був упереджений при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не надано стороною захисту.

-7-

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на оди рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається навіть з врахуванням особи ОСОБА_1 ..
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Бочкора А.М. задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в 

-8-

межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і жодних клопотань з цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Бочкора А.М. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.06.2022 щодо ОСОБА_5 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя