ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року
м. Київ

cправа № 914/3407/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю.,
секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 (колегія суддів: Бонк Т.Б. - головуючий, Матущак О.І., Якімець Г.Г.) та ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2021 (суддя Ділай У.І.)
за позовом Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхній замок»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради
про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності
за участю: прокурора: Бересток Б.П. (посвідчення)

ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1.          Виконувач обов`язків керівника Львівської обласної прокуратури (далі - позивач) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхній замок» (далі - відповідач), у якому просив витребувати з приватної власності відповідача до комунальної власності територіальної громади міста Львова в особі позивача приміщення, площею 101,7 кв.м по вул. Огіркова, 2 у місті Львові та скасувати державну реєстрацію права приватної власності відповідача на це приміщення з одночасним припиненням права приватної власності та закриттям відповідних розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне майно вибуло поза волею власника та без відповідної правової підстави, у зв`язку з чим порушені права та інтереси держави в особі позивача.
2.          Короткий зміст оскаржених рішень судів попередніх інстанцій
2.1.          Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.05.2021, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2022, позов прокурора залишено без розгляду.
2.2.          Судові рішення мотивовані тим, що у прокурора не виникло право на позов в інтересах держави в особі позивача, що виключає підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.
3.          Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1.          У касаційній скарзі заявник просить скасувати вище вказані судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
3.2.          На обґрунтування касаційної скарги заявник посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
4.          Мотивувальна частина
4.1.          На розгляді судів знаходилися вимоги прокурора про витребування майна та скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на спірне приміщення, яке за твердженням прокурора здійснено у порушення вимог законодавства.
4.2.          Прокурор в обґрунтування підстав представництва інтересів держави посилався на те, що виявлено порушення вимог законодавства та невжиття позивачем будь-яких ефективних засобів захисту інтересів територіальної громади міста.
4.3.          При цьому судами встановлено, що на звернення прокурора від 08.10.2020 №  15/4-81вих-20, юридичний департамент позивача листом від 16.10.2020 №  2901-вих-81539 повідомив прокурора про реєстрацію за відповідачем права власності на спірне приміщення, про яку позивач довідався з листа управління комунальної власності від 26.08.2020 №  4-2302-26230, у зв`язку з чим позивач скерував до Міністерства юстиції України скаргу на рішення державного реєстратора щодо скасування реєстрації права власності за відповідачем.
4.4.          Листом від 17.11.2020 №  15/4-197вих-20 прокурор звернувся до позивача з проханням надати інформацію про результати розгляду Міністерством юстиції України скарги та повідомив, що у разі відсутності дієвих заходів прокуратура вживатиме заходи позовного характеру з метою повернення майна до комунальної власності.
4.5.          Юридичний департамент позивача листом від 25.11.2020 № 2901-вих-93478, який був отриманий прокурором 14.12.2020, просив його утриматися від вжиття заходів позовного характеру, оскільки Міністерство юстиції України відмовить у задоволенні скарги, через наявність судового провадження.
4.6.          Також судами встановлено, що у акті обстеження №  479нп/20 від 20.11.2020 вказаного приміщення зазначено, що у Львівської міської ради відсутній доступ до даного приміщення, таке використовується відповідачем.
4.7.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.8.          Пунктом 2 частини першої статті 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.
4.9.          Статтею 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3). У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч.5).
4.10.          Відповідно до частини четвертої цієї статті  прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
4.11.          Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
4.12.          Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
4.13.          Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
4.14.          Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
4.15.          Залишаючи позов прокурора без розгляду, суди не звернули увагу на те, що вимогою прокурора є витребування спірного майна від відповідача, а скасування рішення про державну реєстрацію права власності на це майно, є похідною вимогою від витребування майна та не ставиться в залежність від прийняття рішення Міністерством юстиції України за результатами розгляду вище наведеної скарги.
4.16.          Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 09.11.2021 у справі №  466/8649/16-ц звертала увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис, як вказала Велика Палата Верховного Суду, вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову.
4.17.          Отже висновки судів про те, що прокурор звернувся з позовом до суду передчасно, є помилковими та зроблені при неповному з`ясуванні цих обставин справи.
4.18.          Згідно із положеннями частини 6 статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
4.19.          За вказаних вище обставин судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
4.20.          Відповідно до приписів статті 129 частини 4 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.
Керуючись статтями 240, 301, 308, 310, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задовольнити.
Постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2021 скасувати, справу №  914/3407/20 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Г.М. Мачульський

Судді                                                                                          Є.В. Краснов

                                                                                          В.Ю. Уркевич