ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року	Львів	Справа № 300/717/22 пров. № А/857/6180/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 09 березня 2022 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Могила А.Б.,
час ухвалення рішення – 09.03.2022 року, 
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не вказано,

                                                     в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач) про визнання неправомірною відмову в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 та зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи в шкідливих умовах праці період проходження строкової військової служби з 22.11.1985 року по 24.11.1987 року, роботу з 02.02.1988 року по 02.08.1990 року в Нижнєварторському управлінні бурових робіт виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз"  помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу; з 14.08.1990 року по 31.10.1996 року в НГВУ "Майськнафта" об`єднання "Юганськнафтогаз" бурильником підземного та капітального ремонту свердловин; з 01.11.1996 року по 31.07.1998 року в Майскому УПНП і КРС АТ "Юганськнафтогаз" бурильником капітального ремонту свердловин; з 01.08.1998 року по 16.09.1998 року в ТОВ "Майский КРС" бурильником капітального ремонту свердловин; призначення ти виплату з 14.09.2021 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.б ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі – Закон № 1788).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 09 березня 2022 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухвалення його всупереч нормам матеріального права при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, а тому воно підлягає скасуванню.
Вимоги апеляції обґрунтовує тим, що періоди роботи з 1988 року по 1998 рік не зараховані до пільгового стажу оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували проведення атестації робочого місця, а також не вказано посилання на Список №2, затв. Постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року №10.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач вернувся з заявою від 09.12.2021 року до відповідача про призначення пенсії за віком по Списку № 2.
Відповідачем рішенням від 13.12.2021 року № 092350004389 відмовлено в призначенні пенсії по Списку № 2, так як згідно поданих документів загальний страховий стаж роботи позивача складає 24 роки 9 місяців 8 днів, в тому числі 2 роки 6 місяців 25 днів стаж на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с. 35 - 36).
При цьому, в матеріалах справи міститься рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.12.2021 року № 092350004389, яким також відмовлено позивачу в призначенні пенсії по Списку № 2. Однак, вказано, що страховий стаж становить 26 років 3 місяці 2 дні з необхідних 28 років 6 місяців, пільговий стаж – 6 місяців 22 дні, з необхідних 12 років 6 місяців (а.с. 37).
В рішенні про відмову в призначенні пенсії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначено про незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 02.02.1988 року по 02.08.1990 року (згідно довідки від 14.12.2020 № Л-126), з 14.08.1990 року по 01.11.1996 року (згідно довідки від 07.12.2020 № PH/14-20-Я-47), з 01.11.1996 року по 31.07.1998 року (згідно довідки від 07.12.2020 № PH/14-20-Я-49), 01.08.1998 року по 16.09.1999 року (згідно довідки від 07.12.2020 № PH/14-20-Я-51) у зв`язку із відсутністю матеріалів атестації робочих місць, а також відсутністю посилання на Список № 2, який затверджено постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 (а.с. 37).
Вирішуючи спірні правовідносини колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.
При цьому, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В свою чергу, ст. 13 Закону № 1788 рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною). Порядок застосування ст. 13 визначає п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України.
Відповідно до положень ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Так, відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Згідно з п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
П. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 року встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: … б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".
При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 року по справі № 360/3611/20 в аналогічних відносинах дійшла до висновку, що застосуванню підлягають норми Закону № 1788 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, а не Закону № 1058.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України.
Отже, відповідно до вказаних норм права, обов`язковими умовами для набуття громадянином права на пенсію на пільгових умовах є в сукупності:
а) досягнення 55 років;
б) наявність страхового стажу роботи не менше 25 років;
в) наявність стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затв. КМУ - не менше 12 років 6 місяців;
г) зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 повний робочий день;
ґ) шкідливі і важкі умови праці визначені за результатом атестації робочого місця.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області датоване пізніше рішення відповідача, суд вважає, що достовірні дані про зарахований загальний та пільговий стаж вказані в рішенні від 20.12.2021 року № 092350004389. Вказане не заперечується відповідачем і в апеляційній скарзі.
За таких умов, позивач досяг необхідного віку та має страховий стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії.
Вказане сторонами не заперечується.
Щодо зарахування спірних періодів до стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 апеляційний суд бере до уваги наступне.
Ст. 62 Закону № 1788 та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року (далі – Порядок) передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Колегія суддів звертає увагу на те, що жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці позивача від відповідача не надходило, періоди роботи записані чітко, записи скріплені печатками та підписами уповноваженої особи, а тому сумніватись у достовірності відомостей, внесених у трудову книжку у суду немає.
Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
П. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі – Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 05.06.1984 року зазначено наступні періоди роботи:
- з 09.08.1985 року (наказ від 05.08.1985 року № 166/к) по 18.11.1985 року (наказ від 18.11.1985 року № 226/к) в Надвірнянському управлінні бурових робіт помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу по 5 розряду;
- 02.02.1988 року (наказ від 02.02.1988 року № 29-к) по 02.08.1990 року (наказ від 02.08.1990 року № 200) в Нижнєварторському управлінні бурових робіт виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз"   помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу 4 розряду;
- з 14.08.1990 року (наказ від 13.08.1990 року № 497) в НГВУ "Майськнафта" об`єднання "Юганськнафтогаз" бурильником 6 розряду на базі виробничого обслуговування підземного та капітального ремонту свердловин;
- з 01.11.1996 року (наказ від 06.11.1996 року № 508 (по переводу)) по 31.07.1998 року (наказ від 31.07.1998 року № 5647) в Майскому УПНП і КРС АТ "Юганськнафтогаз" бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин;
- з 01.08.1998 року (наказ від 03.08.1998 року № 260) по 16.09.1998 року (наказ від 16.09.1998 року № 6) в ТОВ "Майский КРС" бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин цеху ремонту свердловин № 2.
Відповідно до абзацу 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Ч. 2 ст. 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 року, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 року № 290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано. 
На підтвердження пільгового стажу позивачем також надано відповідачу та суду:
- довідку ПАТ "Укрнафта" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.09.2021 року № 01/01/10/05/02/02-583 відповідно до якої позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт з 14.09.1984 року по 12.11.1984 року, з 13.03.1985 року по 25.04.1985 року, з 09.08.1985 року по 18.11.1985 року на посаді помічника бурильника, яка передбачена Списком № 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 117;
- довідку архівного відділу м. Нижнєварторська Ханти-Мансійського автономного округу від 14.12.2020 року № Л-126, відповідно до якої позивач працював помічником бурильника 4 розряду в Нижнєварторському управлінні бурових робіт виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз" з 02.02.1988 року по 02.08.1990 року вахтово - експедиційним методом з м. Києва. В цій довідці вказані фактично відпрацюванні години/дні та вказано, що підтвердити трудовий стаж із зазначенням міжвахтового відпочинку, тривалості зайнятості, повного робочого дня, виробітку річної норми робочого часу немає можливості, оскільки передані на зберігання документи таких відомостей не містять;
- довідку архівного відділу м. Нижнєварторська Ханти-Мансійського автономного округу від 14.12.2020 року № Л-128, в якій зазначено заробітну плату позивача за період 1988 – 1990 роки в Нижнєварторському управлінні бурових робіт виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз";
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 року № РН/14-20-Я-47, згідно якої позивач працював вахтово-експедиційним методом в нафтогазодобувному управлінні "Майскнафта" виробничого об`єднання "Юганськнафтогаз": з 14.08.1990 року як бурильник 6 розряду на основі виробничого обслуговування підземного та капітального ремонту свердловин; з 22.04.1992 року переведений бурильником 6 розряду в цех видобутку нафти та газу № 5; з 01.02.1994 року переведений бурильником 6 розряду до бази виробничого обслуговування підземного та капітального ремонту свердловин; з 01.01.1995 року переведений бурильником капітального ремонту свердловин 6 розряду в цех капітального ремонту свердловин; з 01.11.1996 року переведений в Майске управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин ВАТ "Юганськнафтогаз". Робота вахтово – експедиційним методом проводилася впродовж повного робочого дня з встановленою денною нормою робочого часу з виконанням нормальної кількості робочих годин, встановленої трудовим законодавством. Професії "бурильника і його помічника" відносяться до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (розділ XIII "Буріння, видобуток і переробка нафти та газу, переробка вугілля та сланцю", підрозділ 2 "Видобуток нафти та газу" а) робітники);
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 року № РН/14-20-Я-48 про заробітну плату позивача в нафтогазовидобувному управлінні "Майскнафта" виробничого об`єднання "Юганськнафтогаз";
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 року № РН/14-20-Я-49, згідно якої вбачається, що позивач працював повний робочий день, повний робочий тиждень в Майскому управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин відкритого акціонерного товариства "Юганськнафтогаз" з 01.11.1996 року по 31.07.1998 року як бурильник 6 розряду в цеху капітального ремонту свердловин № 2. Професії "Бурильники та їх помічники" відносяться до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (розділ XIII "Буріння, видобуток і переробка нафти та газу, переробка вугілля та сланцю", підрозділ 2 "Видобуток нафти та газу" а) робітники);
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 року № РН/14-20-Я-50 про заробітну плату позивача в Майскому управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин відкритого акціонерного товариства "Юганськнафтогаз" за 1996 - 1998 роки;
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 року № РН/14-20-Я-51 в якій вказано, що позивач з 01.08.1998 року по 16.09.1998 року працював бурильником капітального ремонту свердловин 6 розряду повний робочий день, повний робочий тиждень в ТзОВ "Майський КРС". Професії "Бурильники та їх помічники" відносяться до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (розділ XIII "Буріння, видобуток і переробка нафти та газу, переробка вугілля та сланцю", підрозділ 2 "Видобуток нафти та газу" а) робітники).
Посилання відповідача, як на підставу відмови у призначенні пільгової пенсії на те, що архівні (уточнюючі) довідки (в даному випадку тільки довідка архівного відділу м. Нижнєварторська Ханти-Мансійського автономного округу від 14.12.2020 року № Л-126) не містять посилання на чинні в період роботи позивача Списки №2, не приймається судом до уваги, оскільки ненадання підприємством або допущення підприємством помилок при видачі уточнюючої довідки не може нівелювати право позивача на пенсію, яке гарантовано Конституцією України. При цьому, пенсійний орган, не позбавлений права самостійно перевірити належність професій позивача за спірний період до відповідних діючих на час його роботи Списків.
Щодо необхідності проведення атестації апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою КМУ № 442 (далі – Порядок № 442) від 01.08.1992 року та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.
Згідно з п. 1, 4 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.  
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження  з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.          
Відповідно до п. 4.2, 4.3 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У  разі  підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до п.3 Порядку № 383 при  визначенні  права  на  пенсію  за віком на пільгових умовах  застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового  стажу  зараховується весь період роботи на відповідних посадах  або  за  професіями  незалежно  від  дати  їх внесення до Списків  за умови підтвердження документами відповідних умов праці за  час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації  робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи позивача на відповідних посадах незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З наведеного можна зробити висновок, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Такої позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а.
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Як вже встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з 09.08.1985 року по 18.11.1985 року позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу по 5 розряду, професія якого відноситься до Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
Позивач звільнений 18.11.1985 року з Надвірнянського управління бурових робіт у зв`язку з призовом до лав Радянської армії (наказ в трудовій книжці від 18.11.1985 року № 226/к).
Згідно довідки Надвірнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06.09.2021 року № 2012 позивач проходив військову службу у Збройних Силах з 22.11.1985 року по 24.11.1987 року.
З огляду на вищевикладене, на момент призову на військову службу позивач займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Надані позивачем документи є належними та підтверджують факт його роботи в спірні періоди за списком №2, зауважень до вказаних документів у відповідача не було, а тому відсутні підстави для їх неврахування у вказаній справі.
За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу та наявності підстав для призначення позивачу пільгової пенсії.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 09 березня 2022 року у справі № 300/717/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 01 червня 2022 року.