Справа № 445/1285/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В. 
Провадження № 22-ц/811/3969/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2022 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Юзефович Ю.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2021 року у справі за поданням державного виконавця Золочівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Маркович Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,
                        в с т а н о в и в:
Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2021 року подання задоволено.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа №445/375/16-к, виданого 26.07.2017 року.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , просить її скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні подання відмовити.
Апелянт вважає, що державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов`язань за судовим рішенням.
Звертає увагу, що вироком Золочівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року, частково зміненим вироком Апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2017 року, ОСОБА_1 засуджено до обмеження волі строком на один рік, а тому у 2018 році він відбував покарання і практично не отримував доходу.
Окрім того, зазначає, що у зв`язку з частковим виконанням своїх обов`язків, сума боргу є меншою, ніж вказала державний виконавець, звертаючись до суду із поданням. 
Просить врахувати, що з моменту звільнення з місць відбування покарання боржник не отримував жодних доходів в Україні, тому борги погашались ним виключно з його підробітків, отриманих за кордоном.
Вважає, що суд повинен був врахувати ту обставину, що боржник повністю погасив свої борги по інших виконавчих провадженнях і перетинає державний кордон України не з метою ухилення від виконання рішення суду, а виключно з метою одержання доходу для погашення існуючого залишку боргу. 
Золочівський відділ державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта і звертає увагу, що боржник за 2021 рік сплатив заборгованість в сумі 9208 грн. 19 коп., з яких, 7210 грн. 01 коп. вже після скерування державним виконавцем до суду подання, а отже, сам факт звернення до суду із вказаним поданням та наявність судового рішення про заборону перетину кордону мотивували боржника до часткової сплати заборгованості за виконавчим документом. 
В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 19.04.2022 року, є дата складення повного судового рішення – 27.04.2022 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Статтею 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд  з України  може бути  тимчасово обмежено, зокрема, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, – до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. 
Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у вказаному вище випадку запроваджується у порядку, передбаченому законодавством.
У відповідності до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника – фізичної особи чи керівника боржника – юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Частиною п`ятою статті 19 цього Закону визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватись від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати у встановленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідних обставин; своєчасно з`являтись на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Отже, за змістом вказаної вище норми процесуального закону суд, який вирішує подання, повинен перевірити наявність обставин, які підтверджують факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), на момент звернення державного або приватного виконавця з таким поданням.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №62184607 з примусового виконання виконавчого листа №445/375/16-к, виданого 26.07.2017 року Золочівським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львів залишку боргу в сумі 44702 грн. 80 коп., виконавче провадження по якому відкрите постановою державного виконавця Золочівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 26.05.2020 року. 
Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику на адресу, зазначену у виконавчому листі, і відомостей про зміну місця проживання боржника в матеріалах справи немає.
Отже, наданими приватним виконавцем матеріалами виконавчого провадження підтверджується той факт, що боржник обізнаний про відкрите відносно нього виконавче провадження, оскільки державним виконавцем дотримано вимоги статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, в результаті проведених державним виконавцем виконавчих дій з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа ні доходу, ні коштів на рахунках, ні майна боржника, на яке можна було б звернути стягнення для виконання судового рішення, не встановлено, боржник не подав до державного виконавця відомостей про свої доходи та/чи майно, на яке можна було б звернути стягнення для погашення існуючої перед стягувачем заборгованості, неодноразові вимоги державного виконавця про необхідність сплатити борг не виконував, а згідно актів державного виконавця від 28.12.2020 року та 28.05.2021 року боржник за місцем проживання був відсутній і встановити його місце перебування не вдалось, позаяк, згідно наданої Державною прикордонною службою України інформації, боржник неодноразово перебував за межами України, що підтверджує факт наявності у нього доходу, про який він державного виконавця не повідомляв, та, відповідно, підтверджує факт ухилення його від виконання своїх боргових зобов`язань за судовим рішенням.
Отже, є всі підстави для висновку про те, що боржнику було відомо про відкрите відносно нього виконавче провадження і що він ухилився від виконання судового рішення, не виконавши своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи апелянта та надані суду письмові докази про часткове погашення заборгованості за виконавчим листом не мають правового значення для вирішення справи, оскільки такі дії боржник вчинив після звернення державного виконавця до суду із вказаним поданням, а законом визначено порядок та підстави для скасування вжитого до боржника тимчасового обмеження. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 27 квітня 2022 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко 

Судді:                                                          С.М. Копняк 

                                                        А.В. Ніткевич