КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                  Апеляційне провадження 22-ц/824/742/2022
                                                                                                                      Справа № 369/8234/20
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем       України
 
03 травня 2022 року                                                                                           м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Дубас Т.В. в м. Києві 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп «Київ» про стягнення заборгованості,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
 
У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 34870,40 грн. заборгованості за договором про надання правової допомоги та договором про відступлення права вимоги.
Заявлені вимоги мотивувала тим, що 19 серпня 2015 року ОСОБА_2 та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп» було укладено договір № 19/08-15-2 про надання юридичних послуг, за умовами якого замовник доручає, а юридична фірма бере на себе зобов?язання надавати замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим договором, які підлягають в представництві інтересів замовника у наданні правової допомоги у стягненні боргового зобов`язання згідно розписки від 16 грудня 2014 року, виданої ОСОБА_3 . Відповідно до п. 2.1 договору юридична фірма зобов?язується надавати юридичні послуги шляхом усного та письмового консультування, складання необхідних документів, представництва інтересів замовника перед іншими особами в державних органах та установах, в тому числі у судових установах всіх інстанцій. Відповідно до додатку № 1 до договору про надання юридичних послуг, винагорода за позитивний результат складає 7 % від реально повернутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп») протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника, у разі прострочення виплати юридичній фірмі винагороди за позитивний результат замовник сплачує штраф у розмірі 7 % від суми, вказаної в предметі договору, який має бути зарахований на розрахунковий рахунок юридичної фірми протягом десяти днів з моменту виникнення заборгованості за винагородою, у випадку несвоєчасної оплати штрафу замовник сплачує пеню в розмірі 7 % за кожен день прострочення, у випадку відмови від юридичних послуг замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову у суді вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат.
Вказувала, що ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп» за договором відступлення права вимоги № 17-04-18/2571 від 17 квітня 2018 року відступило ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп «Київ» право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_2 відповідно до умов договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року та додатку № 1 до договору і відповідно за договором відступлення права вимоги № 2571-01 від 24 квітня 2018 року право вимоги до ОСОБА_2 з виплати коштів в розмірі 32589,16 грн. з правом нарахування всіх штрафних санкцій було в подальшому відступлене на її користь.
Наводила розрахунок суми заборгованості, згідно якого сума винагороди складає 32589,16 грн., штраф в розмірі 7 % від суми винагороди складає 32589,16 грн. х 7 % = 2281,24 грн., таким чином, загальна сума заборгованості складає 34870,40 грн.
24 травня 2018 року нею було направлено відповідачу заяву про досудове врегулювання спору, в якій вона просила перерахувати кошти, однак вимога не була виконана.
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року в позові відмовлено.
 
Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, повторно наводила обставини, на які посилалася в позові.
Не погоджувалася з висновками суду першої інстанції, що додаток № 1 до договору про надання юридичних послуг до суду не надано, посилаючись на те, що під час укладення договорів було допущено описку в цифрі, що не було жодною проблемою для ведення справи замовника про стягнення коштів на його користь. До кожного договору додаток свій, в оригіналі, а тому наявний в матеріалах справи додаток із підписом відповідача є саме тим, що і мав бути наданий. Під час розгляду справи дане питання не підіймалось і суду вистачало поданих документів, жодних сумнівів в поданих доказах не було, однак, провівши судове засідання без належного повідомлення сторін, суд виніс рішення попри всі надані докази та пояснення. Позивач і треті особи судових повісток не отримали, а тому не були належним чином повідомлені, не знали про розгляд справи та не мали змоги скористатись своїм правом на захист за допомогою представника.
Не погоджувалася з висновками суду, що позивачем не повідомлено, які саме юридичні послуги були надані ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп» Бернацькому М.Е. згідно договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року, які полягають в представництві інтересів у наданні правової допомоги у стягненні боргового зобов`язання, оскільки предметом розгляду справи не є стягнення коштів за надані послуги, а стягнення частини гонорару, обов`язок сплати якого настав після написання заяви про розірвання договору з повідомленням про настання позитивного результату. Дата повернення відповідачу суми в результаті надання йому послуг юридичною фірмою, на що посилався суд, також не має значення по справі, оскільки строк позовної давності відраховується від дати, коли товариство дізналось про повернення коштів, крім цього, товариство має право на отримання винагороди навіть без отримання коштів, якщо є заява про відмову від послуг і це є в умовах договору.
Вважала суперечливими і такими, що є протилежні один одному, висновки суду першої інстанції щодо подання ОСОБА_2 заяви до ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп» про отримання коштів та розірвання договору.
Посилалася на умови додатка № 1 до договору про надання юридичних послуг, відповідно до яких у випадку відмови від юридичних послуг юридичної фірми замовником вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат, і що в заяві ОСОБА_2 чітко вказано, що він просить достроково розірвати договір про надання юридичних послуг в зв`язку з відмовою від них, а також погоджується з настанням позитивного результату, що тягне за собою юридичні наслідки у вигляді обов`язку негайної сплати винагороди.
З огляду на зміст вищевказаної заяви не погоджувалася з висновками суду першої інстанції, що з тексту заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року про стягнення заборгованості вбачається, що представник позивача в судове засідання не з?явився, вимоги про стягнення правничої допомоги суду не заявлялися, і що з нього неможливо встановити, що воно ухвалене в зв`язку з наданням ОСОБА_2 юридичних послуг за договором № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року.
Попри вказане в рішенні суду, що відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, на адресу позивача не надходило відзиву відповідача, в якому він заперечував би проти позову.
Вважала, що мало місце відступлення право вимоги цілком реального боргу, а отже позов підлягав задоволенню.
Посилалася на існування судової практики, а саме рішень судів першої інстанції та Київського апеляційного суду.
Наводила зміст ст. 512 - 514, 516, 627, 628, 629, 903 ЦК України, ст. 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 2, 3, 6, 11 ЦПК України, ст. 55, 64 Конституції України, рішення Конституційного Суду України та ЄСПЛ.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Від третьої особи ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп» надійшло пояснення на апеляційну скаргу, за змістом якого між ОСОБА_2 та юридичною фірмою було обумовлено додатком № 1 тарифи за кожну із послуг, яка буде виконуватись в інтересах замовника, та винагороду з реально отриманих коштів. ОСОБА_2 сплачено кошти за складання та подання позовної заяви, що свідчить про погодження умов договору. Замовник сплачував кошти за ті послуги, які вважав за потрібне замовити, наприклад, за виїзд в судове засідання. 18 жовтня 2016 року було ухвалене рішення суду, яким позов задоволено в повному обсязі.
Зазначала, що у тарифи на юридичні послуги закладено мінімальну компенсацію щодо витрат на правову допомогу. 04 липня 2017 року ОСОБА_2 було подано заяву про дострокове розірвання договору про надання юридичних послуг, в якій вказувалось, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат.
Вважали апеляційну скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
07 лютого 2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому вона просила врахувати позицію інших судів разом з нормами чинного законодавства, що передбачають вільність укладення договору та обов`язковість виконання умов договору. До клопотання додано копії постанов Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року в справі № 367/4520/19 та від 24 вересня 2020 року в справі № 575/181/2019.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
 
Відмовляючи ОСОБА_1 в позов про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем суду не надано доказів прийняття на себе відповідачем зобов`язань щодо сплати винагороди за позитивний результат, який складає 7 % від реально повернутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп") протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника.
 
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
 
Як вбачається із матеріалів справи, 19 серпня 2015 року ОСОБА_2 та ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп" уклали договір № 19/08-15-2 про надання юридичних послуг, за умовами якого замовник доручає, а юридична фірма бере на себе зобов`язання надавати замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим договором, які полягають в представленні інтересів замовника у наданні правової допомоги у стягненні боргового зобов`язання згідно розписки від 18 грудня 2014 року, виданої ОСОБА_3 (а. с. 12). За умовами договору юридична фірма зобов`язується надавати юридичні послуги шляхом усного та письмового консультування, складання необхідних документів (позовних заяв, листів, претензій, апеляційних, касаційних скарг, інших дій згідно додатку № 1), представництва інтересів замовника перед іншими особами в державних органах і установах, в тому числі у судових установах всіх інстанцій, державній виконавчій службі, правоохоронних органах.
Згідно п. 3 договору замовник зобов`язується протягом двох робочих днів після досягнення позитивного результату (розрахунку у повному або частковому обсязі) письмово повідомити про це юридичну фірму, з зазначенням обсягу повернутих заявникові коштів, майна чи майнових прав від боржника, та протягом двох днів з моменту такого повернення, сплатити фірмі за досягнення позитивного результату згідно з додатком № 1 до цього договору.
Згідно п. 4 договору, оплати послуг по даному договору здійснюється відповідно до тарифів на надання юридичних абонентських послуг (додаток № 1 до цього договору). Замовник та юридична фірма погоджуються, що юридичні послуги в кількості трьох юридичних послуг відповідно до додатку № 1 до договору, можуть бути надані з відстрочкою платежу до 10 днів. У випадку несвоєчасної сплати замовником послуг, визначених цим договором і додатковими умовами до нього, сторони погодились, що замовник втратив інтерес до отримання юридичних послуг по даному договору і цим розриває договір про надання юридичних послуг за своєї ініціативи, відмовляється від отримання подальших юридичних послуг по даному договору, на цій підставі юридична фірма не несе відповідальності за надання подальших необхідних юридичних послуг і сторони вважають, що замовник вже досяг позитивного результату і втратив інтерес до подальшого отримання юридичних послуг. Оплата за фактично надані юридичні послуг мають бути здійснена не пізніше 10 календарних днів за надання останньої юридичної послуги, наданої в борг.
Згідно п. 5.2 договору за несвоєчасну оплату послуг юридичної фірми замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу (до повного розрахунку).
Згідно п. 9 договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не довше ніж один рік з дати підписання. У випадку, якщо жодна із сторін не заперечила проти продовження договору менш як за 10 днів до його закінчення, договір вважається пролонгованим на той же термін та на тих же умовах. Договір може бути розірваний до моменту заключення його дії за згодою сторін, у випадку, передбаченому в п.п. 4.3, 4.4, 5.3 даного договору, додаткових угод та інших випадках, передбачених законодавством України.
 
На а. с. 13 знаходиться копія додатку № 1 до договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-1 від 19 серпня 2015 року, яким є Тарифи на надання юридичних послуг, що надаються замовнику, з підписами ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп" та ОСОБА_2 , а також (на а. с. 13 зворот) додатку № 2 до договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-1 від 19 серпня 2015 року, яким є витяг з Закону України "Про захист персональних даних".
 
На а. с. 14 знаходиться копія заяви ОСОБА_2 від 04 липня 2017 року на ім`я ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп" про дострокове розірвання договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року, в якій ОСОБА_2 просить достроково розірвати договір про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року в зв`язку з відмовою від юридичних послуг з власної ініціативи, не виконувати від його імені жодних процесуальних дій, не представляти його інтереси, так як він втратив інтерес до цієї справи; наслідки дострокового розірвання договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року йому роз`яснені та зрозумілі, тобто юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат; претензій до ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп" не має.
 
17 квітня 2018 року ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп" та ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп "Київ" уклали договір відступлення права вимоги № 17-04-18/2571, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає 100 % вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за зобов`язаннями ОСОБА_2 з виплати коштів відповідно до умов договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року та додатку № 1 до цього договору, що був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп", а саме виплати винагороди за позитивний результат, відповідно до умов договору № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року та додатку № 1 до договору, а саме виплат винагороди в розмірі 32589,16 грн. з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом (а. с. 8).
24 квітня 2018 року ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп "Київ" та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги № 2571-01, за умовами якого кредитор передає, а новий кредитор приймає 100 % права вимоги на умовах, які існували на момент укладення цього договору, за зобов`язаннями ОСОБА_2 з виплати коштів відповідно до умов договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року та додатку № 1 до цього договору, що був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп", а саме виплату винагороди відповідно до умов договору в сумі 32589,16 грн. з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом (а. с. 7).
На а. с. 9 знаходиться копія заяви про досудове врегулювання спору, направленої цінним листом на адресу ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 , від 24 травня 2018 року, в якому вона повідомляла про необхідність повернення заборгованості в розмірі 32589,16 грн. згідно договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 та договорів про відступлення прав вимоги.
На а. с. 10 знаходиться копія повідомлення ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп "Київ" на ім`я ОСОБА_2 від 24 квітня 2018 року про відступлення прав вимоги на користь ОСОБА_1 .
На а. с. 29 знаходиться копія заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року в справі № 369/13689/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 465559,45 грн. та судовий збір в розмірі 4255,20 грн.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що відповідачем ОСОБА_2 не виконано свої зобов`язання за договором про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 та додатку № 1 до нього, право вимоги за якими перейшло до неї, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість.
 
Однак, такі доводи позивача обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції при розгляді позовних вимог про стягнення заборгованості, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт погодження сторонами всіх істотних умов договору.
 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що додаток № 1 до договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року до позовної заяви не додано, замість нього надано додаток № 1 до іншого договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-1 від 19 серпня 2015 року, тому його не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 19 серпня 2015 року щодо надання юридичних послуг, які полягають в представленні інтересів замовника у наданні правової допомоги у стягненні боргового зобов`язання згідно розписки від 18 грудня 2014 року, виданої ОСОБА_3 . 
 
Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок, з яким погоджується апеляційний суд, що позивачем не доведено прийняття на себе відповідачем зобов`язань щодо сплати винагороди за позитивний результат в розмірі 7 % від реально повернутої суми, яка має бути сплачена на розрахунковий рахунок ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп".
 
Такі доводи є правильними, оскільки наявний в матеріалах справи основний договір про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року не містить конкретних умов щодо вартості юридичних послуг, які надаються юридичною фірмою замовнику, а також щодо відповідальності за неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань, зокрема суми заборгованості як бази  нарахування пені або штрафу.
 
Доводи апеляційної скарги, що при укладенні договорів було допущено описку в номері договору у додатку № 1, що не було жодною проблемою для ведення справи замовника про стягнення коштів на його користь, не підтверджуються будь-якими доказами, ґрунтуються на припущеннях та відхиляються з цих підстав апеляційним судом.
 
За таких обставин апеляційний суд погоджується з правильними в цілому висновками суду першої інстанції, які в цій частині не спростовані доводами апеляційної скарги, про необґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій, а отже вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і задоволені бути не можуть.
 
Спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції розглянуто справу без належного повідомлення позивача і третіх осіб, з огляду на те, що на а. с. 84 знаходиться клопотання позивача ОСОБА_1 до суду першої інстанції від 13 липня 2021 року про розгляд справи, призначеної на 26 липня 2021 року, без позивача та його представника, на а. с. 25 - 27 знаходиться пояснення третьої особи ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп", в яких третя особа виклала обставини справи та просила позов задовольнити в повному обсязі, на а. с. 86 - заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Маховика М.В. про розгляд справи у його відсутності та відмовити в задоволенні позову.
Отже, є помилковими доводи апеляційної скарги про ухвалення судом рішення за відсутності відзиву ОСОБА_2 , який би висловлював свої заперечення проти позову, враховуючи, що такі заперечення ним викладено в іншій заяві з процесуальних питань.
 
Таким чином, зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом першої інстанції були вивчені усі їх доводи, а самі сторони - повідомлені про розгляд справи.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що на спростування висновків судом першої інстанції ОСОБА_1 не надано додатку № 1 до договору про надання юридичних послуг № 19/08-15-2 від 19 серпня 2015 року, із якого би вбачалось прийняття на себе ОСОБА_2 зобов`язання щодо сплати коштів в певному розмірі за досягнення виконавцем ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп" позитивного результату за надання правової допомоги у стягненні боргового зобов`язання згідно розписки з ОСОБА_3 , а також штрафних санкцій за несвоєчасну сплату цієї суми.
 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не приймає як такі, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і не є підставою для задоволення позову, висновки апеляційної скарги про те, що предметом розгляду справи є стягнення коштів не за надані послуги, а другої частини гонорару, обов`язок сплати якого настав після написання заяви про розірвання договору з повідомленням про настання позитивного результату, а які саме послуги надавались юридичною фірмою, коли товариство дізналось про повернення коштів або які документи фактично складались на виконання умов договору, та чи ухвалене заочне рішення від 05 жовтня 2016 року в справі № 369/13689/15-ц в зв`язку з наданням ОСОБА_2 юридичних послуг за цим договором, предмету позову не стосується.
 
Не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо необгрунтованості позову також доводи апеляційної скарги щодо суперечливості висновків суду в частині подання або неподання ОСОБА_2 заяв на ім`я ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс Лав`єрс Груп" про дострокове розірвання договору, повне виконання зобов`язання та отримання позитивного результату.
 
Апеляційний суд враховує, що саме по собі визнання ОСОБА_2 факту досягнення юридичною фірмою позитивного результату не покладає на нього зобов`язань щодо сплати будь-яких коштів за відсутності в матеріалах справи доказів про досягнення ним угоди з юридичною фірмою про підстави та розмір їх сплати, чого позивачем всупереч вимог ст. 12 ЦПК України доведено не було.
 
Апеляційний суд не приймає як такі, що не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, посилання позивача на правові висновки, викладені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанції, прийнятих в інших справах за позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (а не рішень апеляційних чи місцевих судів).
 
Крім того, апеляційний суд враховує, що в цих справах судами не встановлювалася відсутність в матеріалах справи доказів досягнення між сторонами договору про надання правової допомоги всіх його істотних умов, тобто правовідносини в цих справах є відмінними.
 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на зміст ст. 512 - 514, 516, 627, 628, 629, 903 ЦК України, ст. 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 2, 3, 6, 11 ЦПК України, ст. 55, 64 Конституції України, рішення Конституційного Суду України та ЄСПЛ, без конкретизації, чи на думку заявника судом першої інстанції допущено неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню, висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.
 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.
 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :                                                                                              Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                                                       Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                       Яворський М.А.