ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 року          м.Дніпро         Справа №  908/1276/21(908/2285/21)
Центральний    апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого    судді:    Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Коваль Л.А, Кузнецова В.О.
секретар судового засідання Михайлова К.С.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури  в інтересах держави  в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 (суддя Юлдашев О.О.)
у справі № 908/1276/21 (908/2285/21)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест”, м. Запоріжжя
до відповідача: Орджонікідзевського міського комунального підприємства “Орджонікідзетеплоенерго”, м. Покров Дніпропетровської області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Українська універсальна біржа, м. Полтава
про визнання права власності на майно, придбане на аукціоні
в межах справи № 908/1276/21
про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест”, м.Запоріжжя
Кредитор –    Приватне підприємство “КОПІЙКА ПЛЮС”, м. Кам`янське Дніпропетровської області
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» до Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» про визнання права власності на майно, придбане на аукціоні, для розгляду в межах справи № 908/1276/21 про банкрутство позивача.
Рішенням господарського суду Запорізької області    від 30.09.2021 у справі №908/1276/21 (908/2285/21) позов задоволено. Визначено склад та характеристики нерухомого майна, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ: 43097025; місцезнаходження: 69081,    Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 21) на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО», а саме: 1.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Будівля теплорозподільника 35 мкр. (літера «А»), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Лізи Чайкіної, №2-А; загальною площею 262,0 м2; складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 202,0 м2, 2 – приміщення, площею 24,6 м2, 3- коридор, площею 3,8 м2, 4 – санвузол, площею 1,5 м2, 5 – приміщення, площею 30,1 м2; 2.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Трансформаторна підстанція КТП (літера «Б»), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, №5, загальною площею 47,0 м2; 3.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Комплекс нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Північно-промислова, №34, загальною площею 554,7 м2, який складається із: - будівель боксу, службових приміщень (літера «А,А1,А2), загальною площею 434,2 м2, а саме: будівлі боксів (літера «А»), загальною площею 222,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - бокс, площею 162,6 м2, 2 – бокс, площею 59,5 м2; будівлі боксу (літера «А1»), загальною площею 128,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - бокс, площею 47,4 м2, 2 – службове приміщення, площею 13,6 м2, 3 - приміщення, площею 32,1 м2, 4 – приміщення, площею 35,0 м2; будівлі приміщень (літера «А2»), загальною площею 84,0 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 27,1 м2, 2 – кладова, площею 1,8 м2, 3 - службове приміщення, площею 4,4 м2, 4 – службове приміщення, площею 6,4 м2, 5 - приміщення, площею 29,0 м2, 6 - приміщення, площею 15,3 м2; - будівлі прохідної (літера «Б»), загальною площею 7,7 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 3,3 м2, 2 – приміщення, площею 4,4 м2; - будівлі прохідної (літера «В»), загальною площею 12,3 м2; -будівлі ГРП (літера «Г»), загальною площею 33,4 м2; - будівлі каналізаційної насосної станції (літера «Д»), загальною площею 16,0 м2; - будівлі майстерні газового господарства (літера «Е»), загальною площею 51,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - коридор, площею 6,9 м2, 2 – приміщення, площею 8,8 м2, 3 - приміщення, площею 7,9 м2, 4 – приміщення, площею 18,0 м2, 5 – службове приміщення, площею 9,5 м2; - димової труби (літера «І»), висотою 100 м; 1.Група нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, буд. №5 (І поверх), загальною площею 89,9 м2, і складаються із: 1 - коридор, площею 10,0 м2, 2 – приміщення, площею 13,7 м2, 3 - приміщення, площею 7,9 м2, 4 – санвузол, площею 1,3 м2, 5 - санвузол, площею 1,6 м2, 6 - приміщення, площею 15,0 м2; 7 - приміщення, площею 30,4 м2; 2.Група нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, буд. №5 (ІV поверх), загальною площею 114,4 м2, і складаються із: 1 - коридор, площею 13,9 м2, 2 – приміщення, площею 15,7 м2, 3 - приміщення, площею 11,6 м2, 4 – приміщення, площею 17,6 м2, 5 - приміщення, площею 11,9 м2, 6 - шафа, площею 0,4 м2; 7 - приміщення, площею 9,2 м2, 8 - приміщення, площею 12,3 м2, 9 - приміщення, площею 9,0 м2, 10 - приміщення, площею 12,3 м2, 11 - шафа, площею 0,5 м2. 
Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ: 43097025; місцезнаходження: 69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 21) право власності на нерухоме майно, придбане    на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО», а саме на: 1.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Будівля теплорозподільника 35 мкр. (літера «А»), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Лізи Чайкіної, №2-А; загальною площею 262,0 м2; складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 202,0 м2, 2 – приміщення, площею 24,6 м2, 3- коридор, площею 3,8 м2, 4 – санвузол, площею 1,5 м2, 5 – приміщення, площею 30,1 м2; 2.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Трансформаторна підстанція КТП (літера «Б»), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, №5, загальною площею 47,0 м2; 3.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Комплекс нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Північно-промислова, №34, загальною площею 554,7 м2, який складається із: - будівель боксу, службових приміщень (літера «А,А1,А2), загальною площею 434,2 м2, а саме: будівлі боксів (літера «А»), загальною площею 222,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - бокс, площею 162,6 м2, 2 – бокс, площею 59,5 м2; будівлі боксу (літера «А1»), загальною площею 128,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - бокс, площею 47,4 м2, 2 – службове приміщення, площею 13,6 м2, 3 - приміщення, площею 32,1 м2, 4 – приміщення, площею 35,0 м2; будівлі приміщень (літера «А2»), загальною площею 84,0 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 27,1 м2, 2 – кладова, площею 1,8 м2, 3 - службове приміщення, площею 4,4 м2, 4 – службове приміщення, площею 6,4 м2, 5 - приміщення, площею 29,0 м2, 6 - приміщення, площею 15,3 м2; - будівлі прохідної (літера «Б»), загальною площею 7,7 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 3,3 м2, 2 – приміщення, площею 4,4 м2; - будівлі прохідної (літера «В»), загальною площею 12,3 м2; - будівлі ГРП (літера «Г»), загальною площею 33,4 м2; - будівлі каналізаційної насосної станції (літера «Д»), загальною площею 16,0 м2; - будівлі майстерні газового господарства (літера «Е»), загальною площею 51,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - коридор, площею 6,9 м2, 2 – приміщення, площею 8,8 м2, 3 - приміщення, площею 7,9 м2, 4 – приміщення, площею 18,0 м2, 5 – службове приміщення, площею 9,5 м2; - димової труби (літера «І»), висотою 100 м; 1.Група нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, буд. №5 (І поверх), загальною площею 89,9 м2, і складаються із: 1 - коридор, площею 10,0 м2, 2 – приміщення, площею 13,7 м2, 3 - приміщення, площею 7,9 м2, 4 – санвузол, площею 1,3 м2, 5 - санвузол, площею 1,6 м2, 6 - приміщення, площею 15,0 м2; 7 - приміщення, площею 30,4 м2; 2.Група нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, буд. №5 (ІV поверх), загальною площею 114,4 м2, і складаються із: 1 - коридор, площею 13,9 м2, 2 – приміщення, площею 15,7 м2, 3 - приміщення, площею 11,6 м2, 4 – приміщення, площею 17,6 м2, 5 - приміщення, площею 11,9 м2, 6 - шафа, площею 0,4 м2; 7 - приміщення, площею 9,2 м2, 8 - приміщення, площею 12,3 м2, 9 - приміщення, площею 9,0 м2, 10 - приміщення, площею 12,3 м2, 11 - шафа, площею 0,5 м2.     
Стягнуто з Орджонікідзевського міського комунального підприємства «ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.
Заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 у справі №908/1276/21 (908/2285/21) та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Наголошує, що договір купівлі-продажу № 1 від 09.08.2019 є не укладеним, оскільки не посвідчений нотаріально та не містить усіх істотних умов, що вимагається ст. 50 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», як-то відомості про майно, його склад, характеристику, а тому не спричиняє набуття ТОВ «Ареддітум-Інвест» права власності на спірне нерухоме майно.
За твердженням скаржника, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про існування правового зв`язку між 30 об`єктами, зазначеними у договорі купівлі-продажу № 1 від 09.08.2019 та будівлями та спорудами, зазначеними позивачем у позові.
Апелянт вважає, що МКП «Орджонікідзетепломережа» на час відкриття ліквідаційної процедури володіло майном на праві господарського відання, яке є відмінним від права власності, а тому не мало права розпоряджатися ним, зокрема, шляхом його включення до складу ліквідаційної маси боржника та подальшого відчуження на торгах без згоди власника або уповноваженого ним органу.
Крім того, зауважує на неможливості задоволення позовних вимог через неналежний склад відповідачів, а саме незалучення до участі у справі Покровської міської ради Дніпропетровської області, яка є власником комунального майна, що було відчужено та є уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Окремо вказує на недопустимість повторного розгляду справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, згадуючи про рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2020 у справі № 904/5975/19, яким було розглянуто аналогічний спір та прийнято рішення про відмову у задоволенні позову (набрало законної сили). 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області на рішення господарського суду Запорізької області     від 30.09.2021 у справі №908/1276/21 (908/2285/21).
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою Указу Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” дата судового засідання цією ухвалою не визначалася.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2022 розгляд справи №908/1276/21 (908/2285/21) призначено на 27.06.2022 о 14:30 год. 
У судовому засіданні 27.06.2022 колегія суддів, порадившись на місці, оголосила про відкладення судового засідання на 18.07.2022 на 14:30 год.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2022 розгляд справи №908/1276/21 (908/2285/21) призначено на 18.07.2022 о 14:30 год.     
01.07.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від Покровської міської ради Дніпропетровської області надійшло клопотання, в якому остання просить вказану справу розглядати без участі уповноваженого представника та задовольнити апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі.
У судовому засіданні 18.07.2022 колегія суддів, порадившись на місці, оголосила про відкладення судового засідання на 15.08.2022 на 16:00 год.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі, яке відбудеться 15.08.2022 р. о 16:00 год.
20.07.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від Покровської міської ради Дніпропетровської області надійшло клопотання, в якому остання просить вказану справу розглядати без участі уповноваженого представника та задовольнити апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі.
04.08.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого ліквідатора ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» Проскуріна Д.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
10.08.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ “Ареддітум-Інвест” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
В судове засідання 15.08.2022     року з`явилися прокурор, представник позивача та арбітражний керуючий ліквідатор ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго». Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, своїм процесуальним правом на подання відзиву/пояснень на апеляційну скаргу не скористалися.
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
В свою чергу, згідно приписів ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції
Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на подане Покровською міською радо клопотання та необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та подання процесуальних документів, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника відповідача та третьої особи.
Апеляційним судом було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та забезпечення процесуальної можливості для висловлення учасниками справи своєї позиції щодо вимог апеляційної скарги.
Прокурор в судовому засіданні 15.08.2022 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове – про відмову в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача та арбітражний керуючий ліквідатор ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, в тому числі з підстав, викладених у поданих ними відзивах, наполягали на необхідності залишення оскаржуваного рішення без змін.
Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Ареддітум-Інвест» 09.08.2019 взяло участь у другому повторному аукціоні з продажу майна банкрута – ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго», який проводився Українською універсальною біржою.
За результатами цього аукціону (протоколи про проведення другого повторного аукціону №1 та №2 від 9.08.2019) ЛОТ №1 (нерухоме майно у кількості 30 одиниць) проданий за 109986,37 грн.,     в т.ч. ПДВ - 18331,06 грн., ЛОТ №2 (рухоме майно (обладнання та інженерні мережі) у кількості 90 одиниць) - за 13108,49 грн., в т.ч. ПДВ - 2184,75 грн. Переможцем торгів і, відповідно, Покупцем вказаного майна банкрута, визнано ТОВ «Ареддітум-Інвест».
09.08.2019 між ТОВ «Ареддітум-Інвест» (Покупець) і        ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» (Продавець), в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Проскуріна Д.О., підписаний договір купівлі-продажу №1 майна на другому повторному аукціоні (додаток №1 до протоколу №1 про проведення другого повторного аукціону №1 від 9.08.2019).
Відповідно до розділу 1 Договору купівлі-продажу №1 майна на другому повторному аукціоні від 09.08.2019, Продавець взяв на себе зобов`язання передати у власність Покупцеві майно, а Покупець зобов`язався сплатити ціну його продажу та прийняти майно, що було виставлене для продажу на другому повторному аукціоні.
Згідно п.4.3. розділу 4 Договору купівлі-продажу №1 майна на другому повторному аукціоні від 09.08.2019, право власності на майно виникає у Покупця після сплати у встановлений цим договором строк у повному обсязі належної суми грошових коштів за придбане майно та у випадках, передбачених чинним законодавством України, з моменту державної реєстрації права власності на майно в установленому чинним законодавством України порядку.
Оплата вартості придбаного ТОВ «Ареддітум-Інвест» майна банкрута віднята із сплаченого ним гарантійного внеску і у повному обсязі перерахована Українською універсальною біржою на рахунок банкрута, що відображено у протоколі №1 про проведення другого повторного аукціону     від 9.08.2019.
12.08.2019 між ТОВ «Ареддітум-Інвест» і         ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго», в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Проскуріна Д.О., підписаний акт про передання права власності на майно.    
У листопаді 2019 ТОВ «Ареддітум-Інвест» звернулося приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. за видачою свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство, а саме:
·    будівлі теплорозподільника 35 мкр., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Лізи Чайкіної, 2-А;
·    трансформаторну підстанцію КТП,        яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, 5;
·    комплекс нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Північно-промислова, 34;
·    групу нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, 5 (І поверх);
·    групу нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, 5 (ІV поверх).
Постановою 29.11.2019 приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. відмовив ТОВ «Ареддітум-Інвест» у видачі свідоцтва про придбання вказаного нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство, мотивуючи це тим, що договір купівлі-продажу №1 майна на другому повторному аукціоні від 09.08.2019 укладений в письмовій формі без його нотаріального посвідчення, чим порушено вимоги п.4 ст. 50 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника         або визнання його банкрутом», а також у тексті згаданого договору купівлі-продажу відсутні відомості про майно, його склад та характеристика, чим порушено п. 1 ст. 50 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника    або визнання його банкрутом». 
Позивач вважає, що він позбавлений можливості реалізувати правомочності власника нерухомого майна, придбаного на аукціоні з продажу майна банкрута, внаслідок чого був вимушений звернутися до суду за захистом свої майнових прав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Ареддітум-Інвест» правомірно та на законних підставах придбало на другому повторному     аукціоні з продажу майна ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго», що відбувся 9.08.2019, нерухоме майно банкрута у кількості 30 одиниць, у тому числі і:    будівлю теплорозподільника 35 мкр., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Лізи Чайкіної, 2-А; трансформаторну підстанцію КТП,         яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, 5; комплекс нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Північно-промислова, 34; групу нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, 5 (І поверх); групу нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, 5 (ІV поверх), але в силу     неузгодженості норм законодавства України,     позбавлене можливості у встановленому порядку    отримати у нотаріуса свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні    та зареєструвати своє право власності, а тому право власності ТОВ «Ареддітум-Інвест» на придбані об`єкти нерухомого майна підлягає захисту в порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне. 
Предметом цього судового розгляду є вимоги Позивача про визнання за ним права власності на об`єкти нерухомого майна, придбані на аукціоні з продажу майна банкрута.
Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, проте заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, який не є учасником справи, не погодився з вказаним судовим рішенням та подав на нього апеляційну скаргу, обґрунтовуючи порушення інтересів держави в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області, яка також не є учасником справи, та необхідність їх захисту органами прокуратури в судовому порядку.
Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області та подання апеляційної скарги. 
Так, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).
Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, п. 35) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку (неофіційний переклад): "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".
Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме доповнено її статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Пункт третій частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у конкретній справі.
Насамперед, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.
Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:
(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
(2) у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Аналогічна правова позиція неодноразова викладалась у постановах Верховного Суду, зокрема, від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17 та від 18.08.2020 у справі № 914/1844/18.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно.
У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).
Аналогічні висновки були зроблені й у інших постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 927/246/18, від 16.04.2019 у справі № 925/650/18, від 17.04.2019 у справі № 923/560/18, від 18.04.2019 у справі № 913/299/18, від 13.05.2019 у справі № 915/242/18, а також у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 0440/6738/18. 
З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт третій частини другої статті 129 Конституції України).
Зазначене вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 927/246/18, від 23.10.2018 у справі №926/03/18, від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17. 
Колегія суддів наголошує, що обставини дотримання прокурором встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.
Аналогічні висновки щодо застосування цієї норми викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №920/284/18, від 03.04.2019 у справі № 909/63/18, від 17.04.2019 у справі № 916/641/18, від 31.07.2019 у справі № 916/2914/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровської обласної ради № 83-5/ХХІV від 24.10.2002 зі спільної власності територіальних громад області у власність територіальної громади міста Орджонікідзе було передано майновий комплекс дочірнього підприємства обласного комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» - «Орджонікідзетеплоенерго».
У подальшому, рішенням Орджонікідзевської міської ради № 20 від 30.10.2002 прийнято до комунальної власності міста Орджонікідзе майновий комплекс ДП «Орджонікідзетеплоенерго», який в подальшому перейменовано в МКП «Орджонікідзетеплоенерго». 
Зазначені вище рішення не скасовувалися, в судовому порядку не оскаржувалися та є чинними.
Відповідно до ст.ст. 5, 7 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
За положеннями статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування", місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Комунальна власність - самостійна форма власності, яка за Конституцією України, є власністю територіальної громади.
Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
За змістом ч.ч. 1-4 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.
Відповідно до статті 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.  
Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Згідно ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
Як передбачено ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
За приписами п. 30 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що включно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, про прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.
Таким чином, територіальна громада міста Орджонікідзе в особі Орджонікідзевської міської ради прийняла у комунальну власність спірне нерухоме майно на законних підставах, при цьому останнє перебувало у господарському віданні МКП «Орджонікідзетеплоенерго» та обліковувалося на балансовому обліку зазначеного підприємства, оскільки забезпечувало можливість постачання ним жителям міста Орджонікідзе теплової енергії.
02.04.2016 набула чинності постанова Верховної Ради України №1037-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів», за якою місто Орджонікідзе отримало назву Покров.
На підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 у справі № 904/4855/17 порушено провадження у справі про банкрутство МКП «Орджонікідзетеплоенерго».
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2018 у справі № 904/4855/17 МКП «Орджонікідзетеплоенерго» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Як вбачається з матеріалів справи, продаж майна банкрута - МКП «Орджонікідзетеплоенерго» в провадженні у справі №904/4855/17 про банкрутство здійснювався в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника    або визнання його банкрутом» шляхом проведення торгів у формі аукціону.
Водночас, при вирішенні позову (фактично правової долі спірного майна), судом першої інстанції не було враховано, що починаючи з 2002 року власником нерухомого майна, на яке оскаржуваним рішенням визнано право власності за ТОВ “Ареддітум-Інвест”, була територіальна громада міста Покров в особі Покровської міської ради, яка до участі у справі залучена не була.
Слід зауважити, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 03.06.2019 у справі № 910/6767/17, від 25.10.2019 у справі № 910/16430/14, від 05.05.2020 у справі №910/9254/18; ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №504/2457/15-ц. 
Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, змісту оскаржуваного судового рішення, яким вирішено питання правового режиму власності щодо спірного нерухомого майна та з урахуванням обґрунтування прокурором процесуального інтересу Покровської міської ради та підстав для її законного представництва, колегія суддів, з`ясувавши, що рішення у справі №908/1276/21 (908/2285/21) безпосередньо впливає на майнові права та зачіпає інтереси Покровської міської ради, вважає за необхідне залучити її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Необхідно зазначити, що до кола повноважень Покровської міської ради Дніпропетровської області, як до органу місцевого самоврядування, віднесено представництво інтересів територіальної громади, а отже вона є компетентним органом в розумінні положень ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», який повинен здійснювати захист цих інтересів у випадку їх порушення в установленому законом порядку самостійно або через відповідні виконавчі органи.
При цьому необізнаність вказаного уповноваженого державою органу на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, як власника комунального майна, що є об`єктом позовних вимог, позбавило останнє можливості оскаржити рішення суду.
В той же час, Дніпропетровською обласною прокуратурою листом від 15.11.2021 № 15/4-922вих21 було повідомлено Покровську міську раду Дніпропетровської області про факт прийняття Господарським судом Запорізької області рішення від 30.09.2021 у справі № 908/1276/21 (908/2285/21), яким за ТОВ “Ареддітум-Інвест” визнано право власності на майно, що перебувало в комунальній власності, та запитано інформацію про вжиття органом місцевого самоврядування самостійно заходів щодо захисту інтересів держави.
Листом від 06.12.2021 № 4339/06-22-09-21 Покровська міська рада повідомила обласну прокуратуру про те, що спірне нерухоме майно є комунальною власністю, про рішення суду органу нічого не було відомо та дізналася про нього з листа прокурора від 15.11.2021 № 15/4-922вих21, відповідно останнє не оскаржувалося.
Листом від 06.01.2022 №15/4-2вих22 прокуратурою було повторно запитано у Покровської міської ради інформацію щодо оскарження рішення суду від 30.09.2021 у справі № 908/1276/21 (908/2285/21).
Покровською міською радою надано відповідь листом від 24.01.2022 за вих.№293/06-22-09-22 про те, що вказаний орган обізнаний про порушення інтересів держави, проте заходів щодо апеляційного оскарження рішення Господарського суду Запорізької області не вживав. 
У постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, відповідно до якого сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Аналогічні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 645/7199/18.
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що орган місцевого самоврядування не виконав покладені на нього повноваження щодо захисту інтересів територіальної громади міста та не вживав відповідних заходів самостійно у розумний строк після отримання повідомлення органів прокуратури щодо допущених порушень, у зв`язку з чим, у прокурора виникли обґрунтовані підстави для звернення до суду.
При цьому у відповідного органу було достатньо часу відреагувати на дані факти та вжити адекватних заходів у такій ситуації (з`ясувати обставини стверджуваних прокурором порушень, призначити перевірку обставин, вчинити дії для виправлення допущеної бездіяльності, подати апеляційну скаргу або надати аргументовані заперечення).
Апеляційний суд зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 викладено наступну правову позицію щодо представництва прокурором інтересів держави в суді.
Верховний Суд зазначив, що підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.
Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Таким чином, за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурор зобов`язаний перед зверненням до суду з`ясувати причини бездіяльності органу, до повноважень якого належить вирішення спірного питання.
Колегія суддів наголошує, що у справі яка розглядається, прокурор обґрунтовував підстави для подання апеляційної скарги, якими є безпідставне, необґрунтоване та довготривале зволікання органом місцевого самоврядування щодо оскарження судового акту, тобто невиконання ним повноважень щодо захисту майнових прав та інтересів територіальної громади міста, внаслідок чого прокурор набув процесуального статусу органу, якому законом (ст. 53 ГПК України, ст.ст. 23, 24 ЗУ «Про прокуратуру») надано право захищати права, інтереси та свободи інших осіб.
При цьому правова позиція Покровської міської ради Дніпропетровської області в даній справі свідчить про те, що нею не оспорюється наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в її особі та остання підтримує вимоги апеляційної скарги прокурора.
Судом також враховується, що за приписами ч. 3 ст. 24 закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників обласних прокуратур, керівнику, заступникам керівника, керівникам підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
У даній справі № 908/1276/21 (908/2285/21) апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 подав заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, тобто належний суб`єкт звернення.
Надавши оцінку наявним у справі доказам та перевіривши наведені прокурором доводи в обґрунтування підстав для його звернення, апеляційний господарський суд доходить висновку про підтвердженість матеріалами справи факту дотримання прокурором обов`язкової процедури, передбаченої ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", що свідчить про наявність у прокурора достатніх правових підстав для звернення в порядку представництва інтересів держави в особі міської ради з даною апеляційною скаргою.
Щодо перегляду судового рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання права власності, колегія суддів зазначає наступне.
Звертаючись до Господарського суду Запорізької області в межах справи №908/1276/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» з позовом до Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» позивач просив суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ: 43097025; місцезнаходження: 69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 21) право власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО», а саме на: 1.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Будівля теплорозподільника 35 мкр. (літера «А»), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Лізи Чайкіної, №2-А; загальною площею 262,0 м2; складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 202,0 м2, 2 – приміщення, площею 24,6 м2, 3- коридор, площею 3,8 м2, 4 – санвузол, площею 1,5 м2, 5 – приміщення, площею 30,1 м2; 2.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Трансформаторна підстанція КТП (літера «Б»), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, №5, загальною площею 47,0 м2; 3.Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - Комплекс нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Північно-промислова, №34, загальною площею 554,7 м2, який складається із: - будівель боксу, службових приміщень (літера «А,А1,А2), загальною площею 434,2 м2, а саме: будівлі боксів (літера «А»), загальною площею 222,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - бокс, площею 162,6 м2, 2 – бокс, площею 59,5 м2; будівлі боксу (літера «А1»), загальною площею 128,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - бокс, площею 47,4 м2, 2 – службове приміщення, площею 13,6 м2, 3 - приміщення, площею 32,1 м2, 4 – приміщення, площею 35,0 м2; будівлі приміщень (літера «А2»), загальною площею 84,0 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 27,1 м2, 2 – кладова, площею 1,8 м2, 3 - службове приміщення, площею 4,4 м2, 4 – службове приміщення, площею 6,4 м2, 5 - приміщення, площею 29,0 м2, 6 - приміщення, площею 15,3 м2; - будівлі прохідної (літера «Б»), загальною площею 7,7 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 3,3 м2, 2 – приміщення, площею 4,4 м2; - будівлі прохідної (літера «В»), загальною площею 12,3 м2; - будівлі ГРП (літера «Г»), загальною площею 33,4 м2; - будівлі каналізаційної насосної станції (літера «Д»), загальною площею 16,0 м2; - будівлі майстерні газового господарства (літера «Е»), загальною площею 51,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - коридор, площею 6,9 м2, 2 – приміщення, площею 8,8 м2, 3 - приміщення, площею 7,9 м2, 4 – приміщення, площею 18,0 м2, 5 – службове приміщення, площею 9,5 м2; - димової труби (літера «І»), висотою 100 м; 1.Група нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, буд. №5 (І поверх), загальною площею 89,9 м2, і складаються із: 1 - коридор, площею 10,0 м2, 2 – приміщення, площею 13,7 м2, 3 - приміщення, площею 7,9 м2, 4 – санвузол, площею 1,3 м2, 5 - санвузол, площею 1,6 м2, 6 - приміщення, площею 15,0 м2; 7 - приміщення, площею 30,4 м2; 2.Група нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, буд. №5 (ІV поверх), загальною площею 114,4 м2, і складаються із: 1 - коридор, площею 13,9 м2, 2 – приміщення, площею 15,7 м2, 3 - приміщення, площею 11,6 м2, 4 – приміщення, площею 17,6 м2, 5 - приміщення, площею 11,9 м2, 6 - шафа, площею 0,4 м2; 7 - приміщення, площею 9,2 м2, 8 - приміщення, площею 12,3 м2, 9 - приміщення, площею 9,0 м2, 10 - приміщення, площею 12,3 м2, 11 - шафа, площею 0,5 м2.  
Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 у справі №908/1276/21 (908/2285/21) позов задоволено.
Водночас, поза увагою суду залишилось те, що спір щодо визнання права власності за ТОВ “Ареддітум-Інвест” на зазначене вище нерухоме майно з тих же підстав було вирішено Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/5975/19 в рамках справи № 904/4855/17 про банкрутство ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго».
Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Орджонікідзевського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО", в якому з урахуванням уточнень просило: 
1. Залучити до участі у справі №904/4855/17 в якості третьої особи, яка не  заявляє  самостійних  вимог на предмет спору,  на  стороні  відповідача,  - Українську універсальну біржу  (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 25158707, місцезнаходження: 36039, м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 52).
2. Призначити розгляд даної позовної заяви у межах провадження у справі №904/4855/17 про банкрутство Орджонікідзевського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО".
3. Визнати  за  Товариством з  обмеженою  відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ»     (ідентифікаційний код за  ЄДРПОУ: 43097025; місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, вул. Миронова, буд. 15) право власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі №904/4855/17 про банкрутство Орджонікідзевського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО", а саме на:
- Будівлю теплорозподільника 35 мкр. (літера «А»), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Лізи Чайкіної, №2-А; загальною площею 262,0 м2; складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 202,0 м2, 2 - приміщення, площею 24,6 м2, 3- коридор, площею 3,8 м2, 4 - санвузол, площею 1,5 м2, 5 - приміщення, площею 30,1 м2;
- Трансформаторну підстанцію КТП (літера «Б»), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, №5; загальною площею 47,0 м2;
- Комплекс нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Північно-промислова, №34, який складається із: будівлі боксів (літера «А»), загальною площею 222,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - бокс, площею 162,6 м2, 2 - бокс, площею 59,5м2; будівлі боксу (літера «А1»), загальною площею 128,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - бокс, площею 47,4 м2, 2 - службове приміщення, площею 13,6 м2, 3 - приміщення, площею 32,1 м2, 4 - приміщення, площею 35,0 м2; будівлі приміщень (літера «А2»), загальною площею 84,0 м2, яка складається із наступних
приміщень: 1 - приміщення, площею 27,1 м2, 2 - кладова, площею 1,8 м2, 3 - службове приміщення, площею 4,4 м2, 4 - службове приміщення, площею 6,4 м2, 5 - приміщення, площею 29,0 м2, 6 - приміщення, площею 15,3 м2; будівлі прохідної (літера «Б»), загальною площею 7,7 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - приміщення, площею 3,3 м2, 2 - приміщення, площею 4,4 м2; будівлі прохідної (літера «В»), загальною площею 12,3 м2; будівлі ГРП (літера «Г»), загальною площею 33,4 м2; будівлі каналізаційної насосної станції (літера «Д»), загальною площею 16,0 м2; будівлі майстерні газового господарства (літера «Е»), загальною площею 51,1 м2, яка складається із наступних приміщень: 1 - коридор, площею 6,9 м2, 2 - приміщення, площею 8,8 м2, 3 - приміщення, площею 7,9 м2, 4 - приміщення, площею 18,0 м2, 5 - службове приміщення, площею 9,5 м2 димової труби (літера «І»), висотою 100 м;
- Групу нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, буд. №5 (І поверх), загальною площею 89,9 м2, і складаються із: 1 - коридор, площею 10,0 м2, 2 - приміщення, площею 13,7 м2, 3 - приміщення, площею 7,9 м2, 4 - санвузол, площею 1,3 м2, 5 - санвузол, площею 1,6 м2, 6 - приміщення, площею 15,0 м2; 7 - приміщення, площею 30,4 м2;
- Групу нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, буд. №5 (IV поверх), загальною площею 114,4 м2, і складаються із: 1 - коридор, площею 13,9 м2, 2 - приміщення, площею 15,7 м2, 3 - приміщення, площею 11,6 м2, 4 - приміщення, площею 17,6 м2, 5 - приміщення, площею 11,9 м2, 6 - шафа, площею 0,4 м2; 7 - приміщення, площею 9,2 м2, 8 - приміщення, площею 12,3 м2, 9 - приміщення, площею 9,0 м2, 10 - приміщення, площею 12,3 м2, 11 - шафа, площею 0,5 м2».
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ" 09.08.2019 взяло участь у другому повторному аукціоні з продажу майна банкрута - Орджонікідзевського   міського   комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО", який проводився Українською універсальною біржею.
За результатами цього аукціону (протокол про проведення другого повторного аукціону №1) (т. 1 а.с. 19-23) ЛОТ №1 (нерухоме майно у кількості 30 одиниць) проданий за 109 986,37грн., в т.ч. ПДВ - 18331,06 грн. Переможцем торгів і, відповідно покупцем вказаного майна банкрута, стало ТОВ "Ареддітум-Інвест".
09.08.2019 між Орджонікідзевським міським комунальним підприємством "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" (продавець), в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Проскуріна Д.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" (покупець), підписаний договір купівлі-продажу №1 майна на другому повторному аукціоні (додаток №1 до протоколу №1 про проведення другого повторного аукціону №1 від 09.08.2019р.) (т. 1 а.с. 17-18), за змістом розділу 1 якого продавець взяв на себе зобов`язання передати у власність покупцеві майно, а покупець зобов`язався сплатити ціну його продажу та прийняти майно, що було виставлене для продажу на другому повторному аукціоні.
Згідно п. 4.3. розділу 4 зазначеного договору право власності на майно виникає у покупця після сплати у встановлений цим договором строк у повному обсязі належної суми грошових коштів за придбане майно та у випадках, передбачених чинним законодавством України, з моменту державної реєстрації права власності на майно в установленому чинним законодавством України порядку.
Оплата вартості придбаного Товариством майна банкрута віднята із сплаченого ним гарантійного внеску і у повному обсязі перерахована Українською універсальною біржею на рахунок банкрута, що відображено у протоколі №1 про проведення другого повторного аукціону №1 від 09.08.2019 року.
12.08.2019 року між Орджонікідзевським міським комунальним підприємством "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО", в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Проскуріна Д.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ", підписаний акт про передання права власності на майно, придбане Товариством на другому повторному аукціоні.
У відповідності до положень ст. 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство, в редакції чинній на час проведення аукціону) Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ" звернулося до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П., тобто за місцезнаходженням нерухомого майна, за видачею свідоцтв про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство, а саме:
- будівлі теплорозподільника 35 мкр., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Покров, вулиця Лізи Чайкіної, № 2а;
- трансформаторну підстанцію КТП, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Покров, вулиця Героїв України, № 5;
- комплекс нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Покров, вулиця Північно-промислова, № 34;
- групу нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Покров, вулиця Героїв України, № 5 (І поверх);
- групу нежитлових  приміщень, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Покров, вулиця Героїв України, № 5 (IV поверх).
Відповідно до матеріалів справи, приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. постановою від 29.11.2019  відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ" у видачі свідоцтв про придбання вищевказаного нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство, мотивуючи наступним:
- до протоколу № 1 про проведення другого повторного аукціону не додано засвідчений організатором текст договору, вказаний в оголошенні про проведення аукціону, як це передбачено п.п. 4.4 глави 12 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України;
- відповідно до п. 2 ст. 59 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - "Зміст оголошення про проведення аукціону на веб-сайті": в оголошенні наводиться текст договору, що укладається на аукціоні, крім умови договору та зазначення особи покупця;
- договір купівлі-продажу № 1 майна на другому повторному аукціоні від 09 квітня 2019 року укладено в письмовій формі, без його нотаріального посвідчення, що порушує п. 4 ст. 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню;
- в порушення п. 1 ст. 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в тексті договору купівлі-продажу відсутні відомості про майно, його склад, характеристика майна;
- акт про передавання права власності на майно від 12 серпня 2019 року викладений на 2-х аркушах, що поданий для вчинення нотаріальної дії, не прошитий у спосіб, та унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, аркуші не пронумеровані, чим порушено вимоги ст.ст. 47, 34 Закону України "Про нотаріат".
Відтак, предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна на підставі статті 392 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою або якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 прийнято позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи №904/4855/17 про банкрутство Орджонікідзевського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" (53300, Дніпропетровська область, місто Орджонікідзе, вул.Тельмана, буд.5, код ЄДРПОУ 02128106) та відкрито провадження у справі №904/5975/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке відбудеться 13.01.2020р. о 12:00год., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Українську універсальну біржу (36039, м.Полтава, вул. Шевченка, буд. 52, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 25158707).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2020 у справі №904/5975/19 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ" до Орджонікідзевського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" про визнання права власності на майно банкрута, придбане на аукціоні - відмовлено. 
Таким чином, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази та судові рішення: Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2020 у справі № 904/5975/19 та Господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 у справі № 908/1276/21 (908/2285/21), колегія суддів вбачає ідентичність обставин справи, суб`єктного складу учасників, предмету та підстав позову, обґрунтування порушеного права та заявленого способу захисту. 
Фактично новим у справі № 908/1276/21 (908/2285/21) є лише доповнення заявником позову новою вимогою про визначення складу та характеристик нерухомого майна, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО» (згідно переліку). 
При цьому рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2020 у справі № 904/5975/19 набрало законної сили та є чинним, тобто наявне судове рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав. 
Апеляційний суд зауважує, що повторне подання вищевказаної позовної заяви ТОВ “Ареддітум-Інвест” є по суті намаганням домогтися повторного розгляду справи, нової переоцінки обставин та доказів по справі з метою винесення нового рішення у справі вже на користь позивача. 
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.
Відповідно до  п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до п. 41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86  -му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.
Згідно з п. 44 даної Доповіді принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.
Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності (пункт 46 Доповіді).
Відповідно до п. 72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99) зазначено: "Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на  справедливий  судовий  розгляд,  гарантований  статтею 6 параграфа 1,  повинно тлумачитися  в  світлі  преамбули  Конвенції ( 995_004 ), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць.  Одним з основних елементів верховенства права  є принцип правової певності,  який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду,  яке вступило в законну  силу, не може  бути  поставлено  під сумнів."
Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.
У справі Рябих проти Росії (рішення від 24.07.03., п.52) Європейський суд постановив: правова певність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Колегія суддів наголошує, що зі змісту вищевказаних п. 2 ч. 1 ст. 175, п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України можна зробити висновок, що однією з цілей цих норм законодавець визначив, в тому числі, і уникнення можливості різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.
За таких обставин, встановивши, що до Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» з позовною заявою до Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» про визнання права власності на майно, придбане на аукціоні, за умов набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2020 у справі № 904/5975/19, яким вирішено спір у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження у справі, однак цього не зробив, чим допустив порушення норм процесуального права, а саме п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України.
Отже, апеляційний суд вбачає наявність достатніх правових підстав для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 у справі №908/1276/21 (908/2285/21) в частині позовних вимог про визнання за ТОВ “Ареддітум-Інвест” права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні з продажу майна ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго», та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Щодо позовних вимог про встановлення складу та характеристик нерухомого майна, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест” на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго», колегія суддів зазначає таке.
Як вбачається зі змісту позовної заяви ТОВ “Ареддітум-Інвест” вважало себе власником спірного нерухомого майна, з огляду на укладення ним договору купівлі-продажу № 1 від 09.08.2019, на підставі якого зазначеним підприємством з публічних торгів в рамках справи про банкрутство ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» придбано у банкрута нерухоме майно у кількості 30 одиниць. 
Згідно зі статтею 650 ЦК України (тут і надалі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
Як було передбачено ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. 
Порядок продажу майна в провадженні у справі про банкрутство (статті 44, 49-75 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (тут і надалі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) передбачає реалізацію майна банкрута в ліквідаційній процедурі шляхом проведення торгів у формі аукціону ліквідатором самостійно або із залученням організатора аукціону на конкурсній основі на підставі укладеного з ним договору про проведення аукціону.
Відповідно до частин 1, 3 та 4 статті 75 Закону про банкрутство передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу, а копії акта не пізніше наступного дня разом із відомостями про нотаріуса надсилаються (вручаються) покупцю, замовнику аукціону та продавцю. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом.
Таким чином, процедура реалізації майна на торгах у формі аукціону в межах провадження у справі про банкрутство полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця (переможця аукціону), невід`ємною і завершальною стадією якої є укладення договору купівлі-продажу між ліквідатором боржника, як замовника аукціону, з переможцем торгів.
За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1 та 2 ст. 50 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» було передбачено що продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Обов`язковими умовами договору купівлі-продажу майна є: відомості про майно, його склад, характеристика; ціна продажу майна; порядок і строк передачі майна покупцю; відомості про наявність або про відсутність обтяжень стосовно майна; інші умови, передбачені законодавством України.
Як вбачається з протоколу проведення другого повторного аукціону № 1 від 09.08.2019 та п. 1.1 договору купівлі-продажу № 1 від 09.08.2019 вказано найменування об`єктів нерухомого майна без зазначення технічних характеристик самого майна та адреси його місцезнаходження, що не дозволяє ідентифікувати вказане нерухоме майно.
Однак, всупереч наведеному, суд першої інстанції визнав право власності за позивачем на майно, перелік якого не співпадає з визначеним у п. 1.1 договору, як за кількістю майна та найменування об`єктів, так і за площею вказаних будівель та споруд.
Зазначені обставини підтверджуються також й актом сумісного огляду нерухомого майна від 20.01.2020, складеного представником ТОВ "Ареддітум-Інвест" спільно із арбітражним керуючим Проскуріним Д.О., з якого вбачається, що нерухоме майно, яке знаходиться за адресами у м. Покрові по вул. Лізи Чайкіної, 2-А, вул. Героїв України, 5 та вул. Північна-промислова, 34, що за твердженням позивача перебувало на балансі ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго», не відповідає нерухомому майну зазначеному у договорі купівлі-продажу № 1 від 09.08.2019 не лише за назвою, а й площею.
Наведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, що свідчить про неповноту встановлених обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
В свою чергу, як вже було зазначено, положеннями статті 50 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що процедура оформлення продажу майна на аукціоні завершується договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів.
Відповідно до частини 4 названої статті укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Вимогу щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна містить також стаття 657 ЦК України.
Згідно з частинами 3 та 4 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
А статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Колегія суддів зауважує, що оскільки, об`єктом продажу на аукціоні було саме нерухоме майно, то оформлення продажу за результатами проведеного аукціону у відповідності до приписів статті 50 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мало відбуватися шляхом укладення договору купівлі-продажу з його нотаріальним посвідченням, а набуття покупцем права власності на це майно пов`язується з подальшим проведенням державної реєстрації переходу права власності на нього.    
Проте, нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу № 1 від 09.08.2019 в даному випадку не відбулося.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Аналіз норм розділу 1 книги 3 ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України.
В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). 
Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Так, підставою для застосування статті 392 ЦК України є оспорювання чи невизнання іншою особою належного позивачу права.
Якщо особі належить певне суб`єктивне право на річ, то така особа вправі звернутися до суду з вимогою про визнання за нею цього права.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України.
Аналогічну правову позицію висловив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 920/615/16.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.
Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02.05.2018 у справі № 914/904/17, від 27.06.2018 у справі № 904/8186/17, від 11.04.2019 у справі № 910/8880/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18.
Як вже було зазначено, виходячи зі змісту ст.ст. 334, 657 ЦК України, виникнення у позивача права власності на спірне нерухоме майно пов`язане з укладенням договору купівлі-продажу, його нотаріальним посвідченням та відповідної державної реєстрації. 
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами Орджонікідзевським міським комунальним підприємством "Орджонікідзетеплоенерго", в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Проскуріна Д.О. (замовником аукціону/власником майна) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" (переможцем аукціону) після проведення аукціону укладено договір купівлі-продажу №1 майна на другому повторному аукціоні без його нотаріального посвідчення, що в подальшому призвело до відмови приватним нотаріусом позивачу у видачі свідоцтв про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство на нерухомість.
Враховуючи вищевикладене, у ТОВ "Ареддітум-Інвест" не виникло право власності на нерухоме майно ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго", виставлене на продаж на аукціоні, який відбувся 09.08.2019. 
Наведене також встановлено у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2020 у справі № 904/5975/19. 
Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, матеріали справи не містять доказів набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно, тому в даній справі суд не міг застосувати положення ст. 392 ЦК України, оскільки за змістом вказаної статті судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. По даній справі визначений позивачем відповідач не оспорює, не заперечує права позивача, спір між сторонами - відсутній.
В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги в частині встановлення складу та характеристик нерухомого майна, придбаного ТОВ “Ареддітум-Інвест” на аукціоні з продажу майна ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» суд першої інстанції взагалі не навів мотивів прийняття такого рішення та не надав правову оцінку вищенаведеному, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в той час, як суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. 
Така правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16 та від 14.05.2019 у справі №910/11511/18.
Слід наголосити, що вирішуючи спір по суті, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 
Згідно з положеннями статей 2, 4, 5  ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отже задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту (правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наведена в постанові від 09.10.2018 у справі № 910/2062/18).
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц).
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Аналогічний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 31.10.2019 у справі № 916/1134/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19, від 01.07.2021 у справі №910/7029/20.
Враховуючи усе вищевикладене, а саме недоведеність обставин набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно та відсутність належних доказів існування правового зв`язку між 30 об`єктами, зазначеними у договорів купівлі-продажу № 1 від 09.08.2019 та будівлями і спорудами, зазначеними позивачем у позові, колегія суддів доходить висновку, що ТОВ “Ареддітум-Інвест” не доведено наявності передумов та матеріальних підстав для захисту права власності у судовому порядку та обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, що є правовими підставами для відмови у позові.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
А частиною 4 цієї статті передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Принцип справедливості судового розгляду (ст. 6 Конвенції) в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що: «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.
Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).
Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).
Згідно п. 2 та 4 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
За приписами ч. 1 та 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу (ч. 1 ст. 278 ГПК України).
З огляду на наведене, рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 у справі №908/1276/21 (908/2285/21)  належить скасувати та постановити нове рішення, яким:
- у задоволенні позовних вимог про встановлення складу та характеристик нерухомого майна, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест” (69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 21, код ЄДРПОУ 43097025) на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» - відмовити;
- провадження у справі № 908/1276/21 (908/2285/21) в частині позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест” (69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 21, код ЄДРПОУ 43097025) права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» - закрити.
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з даною апеляційною скаргою Дніпропетровською обласною прокуратурою було сплачено за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 3 405,00 грн (т. 1 а.с. 193).
Згідно ч. 1 ст. 55 ГПК України органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті.
За приписами ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).
Апеляційний суд зазначає, що враховуючи фактичний результат вирішення спору, з огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача та зловживання ним правом на повторне звернення з позовними вимогами до того самого відповідача з тих самих підстав, які вже були розглянуті судом та прийняте за наслідком цього судове рішення набрало законної сили, необхідно змінити розподіл судових витрат наступним чином: витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 270,00 грн залишаються за позивачем; а за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 3 405,00 грн слід стягнути з позивача на користь скаржника.
Керуючись статтями 129, 231, 269, 270, 275-279, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Залучити Покровську міську раду до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
          Апеляційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 у справі № 908/1276/21 (908/2285/21) задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 у справі №908/1276/21 (908/2285/21) – скасувати.
Постановити нове рішення, яким:
- у задоволенні позовних вимог про встановлення складу та характеристик нерухомого майна, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест” (69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 21, код ЄДРПОУ 43097025) на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» - відмовити;
- провадження у справі № 908/1276/21 (908/2285/21) в частині позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест” (69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 21, код ЄДРПОУ 43097025) права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні з продажу майна Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» - закрити.
Витрати зі сплати судового збору за подання заяви в розмірі 2 270,00 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест”.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ареддітум-Інвест” (69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 21, код ЄДРПОУ 43097025) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, буд. 38, код ЄДРПОУ 02909938) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.08.2022

Головуючий суддя                                                                                В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                           Л.А. Коваль 

Суддя                                                                                           В.О. Кузнецов