Номер провадження: 22-ц/813/6742/22 
Справа № 521/11201/21
Головуючий у першій інстанції Леонов О.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2022                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової .Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
учасники справи:        
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2022 року у складі судді Леонова О.С.,
в с т а н о в и в:
У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на свою користь:
-аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів на місяць, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до повноліття доньки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
-аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення сином ОСОБА_6 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (при умові продовження навчання);
-компенсацію 1/2 частини вартості навчання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у Одеському державному аграрному університеті у розмірі 39 100 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 06.11.99 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її утриманні. Також, мають повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається на стаціонарі, за контрактом, на 2-му курсі Одеського державного аграрного університету. Оскільки син навчається, він обмежений у можливості забезпечувати себе та потребує допомоги не лише від матері, але й від батька. Загальна вартість навчання складає 78 200 гривень. З цієї суми, позивачем вже сплачено 14 900 гривень. Розмір решти складає 63 300 гривень. Позивач зазначила, що відповідач не надає належної допомоги на утримання дітей, разом з тим є працездатним, має можливість надавати належну матеріальну підтримку, достатню для всебічного та гармонійного розвитку дітей. Позивач зазначила, що їй не відомо про місце роботи та розмір доходу відповідача, оскільки він приховує цю інформацію. Інших дітей у позивача чи у відповідача немає. 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та витрат на навчання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів на місяць, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме з 27.07.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме з 27.07.2021 та до досягнення сином ОСОБА_6 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 при умові продовження навчання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх доходів ОСОБА_2 з 27.07.2021 та до 21.12.2034, та в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини доходів ОСОБА_2 щомісячно до досягнення 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 при умові продовження навчання. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення аліментів на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В задоволенні інших позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на теперішній час у відповідача не має місця роботи та будь-якого стабільного заробітку, має скрутне матеріальне становище. Відповідач зазначив, що за час роботи не зміг сформувати жодних накопичень, які можливо було спрямувати на допомогу сину. Його заробітна плата на останньому місці роботи ПП «Айтекс» становила 5200 грн., якої ледве вистачало на базові потреби, що підтверджується відповідною довідкою. Апелянт зазначив, що не ухиляється від утримання своїх дітей та по можливості сплачує аліменти на малолітню дитину, що підтверджується відповідними копіями квитанцій. Вказував також про те, що вимушений допомагати своїй непрацездатній матері-пенсіонерці, яка крім цього у вересні-жовтні хворіла на вірусну інфекцію Covid-19 у зв`язку з чим на її лікування були витрачені суттєві грошові кошти. Також скаржник зазначив, що цінним нерухомим або рухомим майном не володіє, проживає в чужій квартирі та сплачує за комунальні послуги до 2000 грн. на місяць. Вказав, що має заборгованість за декількома кредитними договорами. Зазначив, що оскільки відповідач є безробітним, відтак аліменти нараховуються за ч. 2 ст. 195 СК України виходячи з середньої заробітної плати для працівників даної місцевості. З урахуванням поточних показників середньої заробітної плати в м. Одесі (приблизно 12 000 грн.) 1/6 складатиме майже 1 прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (2 100 грн. з 01.01.2022), що рекомендовано СК України та збереже баланс прав дитини. На теперішній час 1/6 та ј від доходу відповідача становить в сукупності майже 42%, що явно більше, ніж визначений ч. 5 ст. 183 СК України рекомендований мінімум на двох дітей, тобто 1/3. В грошовому вираженні 42% для безробітного нині є 5 040 грн. При цьому реальний заробіток апелянта складає 5800 грн. За подібних умов апелянт має себе забезпечувати на 760 грн. в місяць. Надані докази оплати вартості навчання за другий курс свідчать про оплату коштів саме ОСОБА_7 , а не його матір`ю як стороною договору про надання освітніх послуг, що не виключає забезпечення повнолітнім сином власних потреб самостійно.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідач оскаржує судове рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки, а також аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається. 
З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 06.11.99 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 у справі N521/11231/21 шлюб між сторонами було розірвано.
В період шлюбу у сторін народились діти: син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки серії ІЕФ N217 від 19.07.2021 року, виданої деканом Одеського державного аграрного університету, ОСОБА_5 є студентом 1-го курсу, інженерно-економічного факультету Одеського державного аграрного університету, форма навчання денна, контрактна. Термін навчання з 30.09.2020 до 30.06.2024.
З договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою N24750 від 14.09.2020 вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 78 200 грн.
Відповідно до довідки серії ФЕУ N88 від 30.11.2021, виданої деканом Одеського державного аграрного університету, ОСОБА_5 є студентом 2-го курсу, факультету економіки та управління Одеського державного аграрного університету, форма навчання денна, контрактна. Термін навчання з 30.09.2020 до 30.06.2024. 
Позивачем на підтвердження того, що донька ОСОБА_3 хворіє надано результати лабораторних досліджень із зазначенням переліку проведених аналізів та їх вартість, а також копії квитанції про придбання ліків.
Згідно з трудовою книжкою відповідача останній працював у ПП "Айтекс" з 04.12.2020 на посаді інженера-конструктора та на підставі наказу відповідач припинив свою діяльність у ПП "Айтекс" з 05.11.2021 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Відповідно до довідки від 21.09.2021, виданої директором ПП "Айтекс", дохід відповідача на підприємстві за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 склав 39060,00 гривень. Щомісячний розмір заробітної плати складав 5200,30 гривень.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно N286634756 від 24.11.2021 у відповідача відсутнє будь-яке нерухоме майно.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно N 66900018 від 30.08.2016 року, власником квартири де фактично проживає відповідач за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 .
З наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що за оплату житлово-комунальних послуг за вище вказаною адресою місця його проживання здійснюється ним самостійно та він зазначений платником житлово-комунальних послуг.
Відповідно до виписки АТ "ПУМБ" по кредитній карті за період 01.10.2021-30.10.2021 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 36015,35 грн.
З довідки АТ "Райффайзен Банк" від 23.11.2021 року вбачається наявність заборгованості у відповідача за Кредитним договором N010/0549/82/0068398 від 19.07.2017 року в розмірі 25 539,02 грн.
В АТ "Райффайзен Банк" у відповідача є також другий кредит у розмірі 26 891,16 грн.
Відповідно до копій виписки з АТ "Приватбанк", відповідач здійснював переказ коштів позивачу на утримання їх спільної доньки із зазначенням призначення платежу: аліменти за травень 2021 року частина 1 у розмірі 400 гривень та за травень 2021 року частина 2 у розмірі 1000 гривень; аліменти за червень 2021 року частина 1 у розмірі 700 гривень та червень 2021 року частина 2 у розмірі 800 гривень; аліменти за липень 2021 року частина 1 у розмірі 700 гривень та за липень 2021 року частина 2 у розмір 300 гривень; аліменти за серпень 2021 року частина 1 у розмірі 350 гривень; аліменти за жовтень 2021 року частина 1 у розмірі 1005 гривень та за жовтень 2021 року частина 2 у розмірі 255 гривень; аліменти за листопад 2021 року частина 1 у розмірі 750 гривень (а. с. 111-112).
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , а повнолітній ОСОБА_5 є студентом Одеського державного аграрного університету, а тому потребує матеріальної допомоги.
Апеляційний суд погоджується в повній мірі з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Щодо стягнення аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_3 апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
За змістом частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.
Разом з тим закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.
Суд апеляційної інстанції дослідив обставини справи, зокрема те, що відповідач наразі не працевлаштований, разом з тим не надав доказів незадовільного стану здоров`я платника аліментів та відповідач на такі обставини не посилався, заперечуючи проти позовних вимог.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідач повинен приймати заходи для можливості утримувати свою дитину на достатньому для дитини рівні. Ефективне забезпечення матеріального і як наслідок соціального добробуту власної дитини, що виховується у неповній сім`ї, пом`якшує наслідки повсякденної відсутності батька поряд з неповнолітньою дитиною та надає такій дитині більше можливостей та підвищує доступність її гармонійного розвитку.
Таким чином на виконання вимог пункту 2 частини 1 статті 182 СК України, оцінивши стан здоров`я, вік платника аліментів, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я тому дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі ј частини від усіх видів його доходів на утримання неповнолітньої доньки.
Доводи відповідача на те, що він добровільно приймає участь в утриманні дитини, не свідчать про відсутність спору між сторонами у справі щодо утримання їхньої спільної дитини. Так, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
При цьому, добровільні щомісячні грошові перекази не знімають з батька обов`язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 лютого 2019 року у справі N 761/23085/16-ц.
Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
Враховуючи викладене, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Крім того, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати, зокрема, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
До позовної заяви позивачем додано докази, які свідчать про те, що їх спільний з відповідачем син з вересня 2020 року навчається у Одеському державному аграрному університеті на платній основі за денною формою навчання, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, який є працездатною особою, має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів.
Слід зауважити, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що контракт щодо надання платних освітніх послуг було укладено між університетом та позивачем 14.09.2020, тобто на час перебування сторін у шлюбі, що свідчить про обізнаність відповідача про потреби сина у матеріальній допомозі, так як навчання на денній формі позбавляє особу можливості працевлаштуватися.
Та обставина, що кошти за другий курс навчання сплачені особисто ОСОБА_7 , а не матір`ю, не може свідчити про те, що вказані кошти є власним заробітком повнолітнього сина. Доказів того, що повнолітній син забезпечує себе самостійно відповідачем не надано.
Доводи про те, що на утриманні відповідача перебуває його мати, не підтверджено належними та допустимими доказами. Наявна в матеріалах справи виписка з медичної картки матері відповідача свідчать про встановлення діагнозу та призначення у зв`язку з цим їй лікування, проте докази того, що вона проживала з сином та знаходилася на його утриманні матеріали справи не містять. В свою чергу, наявність пенсійного посвідчення у матері свідчить про отримання нею пенсійних виплат.
Посилання апелянта на наявність у нього кредитної заборгованості не звільняє його від обов`язку надання матеріальної допомоги своїм дітям.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на теперішній час 1/6 та ј від доходу відповідача становить в сукупності майже 42%, що більше, ніж визначений ч. 5 ст. 183 СК України рекомендований мінімум на двох дітей, тобто 1/3, є неспроможними з огляду на те, що вказаною нормою врегульовано порядок звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, однак в даному випадку ОСОБА_2 звернулась до суд з позовною заявою, отже, при розгляді справи суд правильно керувався положеннями статті 182 та виходив з положень частини першою статті 183 СК України.
Крім того, сукупний розмір аліментів на двох дітей, який визначено судом не буде перевищувати встановлений ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, який не може перевищувати 70 відсотків.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд зазначає, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за позовом платника аліментів.
Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: 

Судді: