06.07.22
22-ц/812/517/22

Справа 2-3671/11 Головуючий суду першої інстанції - Шолох Л.М.
Провадження 22-ц/812/517/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Бондаренко Т.З.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 липня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді - Бондаренко Т.З.,
суддів - Темнікової В.І., Царюк Л.М., 
із секретарем судового засідання - Калашник А.О.,
за участю: представника заявника – Манзенка Р.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-3671/11
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 
на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Шолох Л.М. в залі судового засідання в м. Миколаїв, 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про заміну сторони виконавчого листа та поновлення строку звернення виконавчого документа до виконання у справі № 2-3671/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, 

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» (далі - ТОВ «Олком-Лізинг») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого листа та поновлення строку звернення виконавчого документа до виконання у справі № 2-3671/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно передане в іпотеку.
В заяві ТОВ «Олком-Лізинг», вказувало на те, що 09 жовтня 2020 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатках №1, 2 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників за кредитними договорами, договорами застави та договорами поруки з урахуванням усіх змін та доповнень і додатків до них.
Також, 09 жовтня 2020 року між тими ж сторонами укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави, за яким в порядку та на умовах визначених цим договором, банк відступив належні кредитору права вимоги, а новий кредитор набув право вимоги банку до іпотекодавців, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників за договором іпотеки.
Таким чином, ТОВ «Олком-Лізинг» набуло статусу правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором, укладеним банком з ОСОБА_1 за № 66-07/МБ від 11 травня 2007 року, а також право вимоги за договором забезпечення вказаного кредитного договору, а саме договором іпотеки від 14 травня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 534, договором поруки № 02-66-07/МБ від 11 травня 2007 року та договором поруки за № 01-66-07/МБ від 11 травня 2007 року.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2011 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 09 квітня 2012 року, було звернуто стягнення ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в межах кредитної заборгованості ОСОБА_1 в загальній сумі 12305531 грн. 43 коп. на предмет іпотеки - нежитлові приміщення кафе, які розташовані в АДРЕСА_1 загальною площею 510, 60 кв. м. і належать на праві власності ОСОБА_1 та передані нею в іпотеку на підставі іпотечного договору від 14 травня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 
28 квітня 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист. Вказане рішення до теперішнього часу не виконано. 
11 липня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернуто виконавчий документ стягувачу. Враховуючи законодавчо встановлений трирічний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, такий строк щодо даного виконавчого листа сплинув 11 липня 2019 року. Оскільки оригінал виконавчого листа заявнику передано лише 04 грудня 2020 року, то раніше звернути виконавчий лист до виконання в нього не було можливості, а ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» цього не зробив раніше тому, що в нього була розпочата процедура ліквідації.
У зв`язку з цим заявник просив суд замінити сторону у виконавчому листі № 2-3671/2011, виданому 28 квітня 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва на правонаступника ТОВ «Олком-Лізинг» та поновити ТОВ «Олком-Лізинг» пропущений строк пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого листа, виданого на ім`я ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року заяву ТОВ «Олком-Лізинг» задоволено у повному обсязі. Замінено сторону стягувача у виконавчому листі № 2-3671/2011, виданому Центральним районним судом м. Миколаєва 28 квітня 2012 року з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТОВ «Олком-Лізинг». Поновлено ТОВ «Олком-Лізинг» строк пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого листа, боржником у якому є ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження місцевий суд виходив із того, що на підставі договорів про відступлення права вимоги заявник ТОВ «Олком–Лізинг» став правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідно набув статусу стягувача у виконавчому документі. Також, суд поновлюючи строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виходив з того, що заявник отримав виконавчий лист лише в 2020 році після укладання відповідних договорів. 
Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де посилаючись на її незаконність, порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року та відмовити повністю в задоволенні заяви ТОВ «Олком-Лізинг» про заміну сторони виконавчого листа та поновлення строку звернення виконавчого документу до виконання.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що правочин про відступлення прав вимоги за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та до ч. 1 ст. 210 ЦК України, однак вказані вимоги закону при укладенні договору не були дотримані.
Таким чином, належних доказів того, що ТОВ «Олком-Лізинг» набуло право вимоги за кредитним договором № 66-07/МБ від 11 травня 2007 року та договором іпотеки суду фактично не надано. До того ж заявником не надано до суду оригіналів договору та виконавчого листа.
Посилання суду на те, що ТОВ «Олком-Лізинг» лише 04 грудня 2020 року отримало оригінал виконавчого листа та раніше не мало можливості звернутися з приводу поновлення строку пред`явлення виконавчого документу є безпідставними, оскільки переведення прав кредитора, не є поважною причиною чи аксіомою для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду. Тобто, сама по собі заміна кредитора не може бути підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.
На думку апелянта, враховуючи, що 26 червня 2015 року постановою головного державного виконавця примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України повернуто виконавчий документ стягувачу згідно п. 6 частини першої ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», то повторно виконавчий лист можна було пред`явити Банку до 26 червня 2016 року. Однак, з липня 2016 року до жовтня 2020 року (більше чотирьох років) стягувач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не пред`являло до виконання виконавчий лист і не намагалось поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого документу. Тобто воно не діяло як добросовісний стягувач. Заявник ТОВ «Олком-Лізинг» знало про ці обставини, коли придбавало права вимоги та знало, що усі права та обов`язки переходять до нього, в тому числі знало про пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Заявник та стягувач правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам в повній мірі не відповідає.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2011 року задоволено позов ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на предмет іпотеки – нежитлові приміщення кафе, які знаходяться у АДРЕСА_1 , та складаються із нежитлових приміщень підвалу, 1-го поверху, антресолі в літ. А-4 (прим. З 99-1 по 99-35), загальною площею 510 кв.м., що належить відповідачу ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, за рахунок чого задовольнити вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по кредитному договору № 66-07/МБ від 11 травня 2007 року у розмірі 12739921 грн 86 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішенням Миколаївського апеляційного суду від 09 квітня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2011 року змінено та його викладено в новій редакції. Звернуто стягнення ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит» в межах кредитної заборгованості у загальній сумі 12305531 грн 43 коп. на предмет іпотеки – нежитлові приміщення кафе, які знаходяться у АДРЕСА_1 , та складаються із нежитлових приміщень підвалу, 1-го поверху, антресолі в літ. А-4 (прим. з 99-1 по 99-35), загальною площею 510,60 кв.м., що належить відповідачу ОСОБА_1 та передано нею в іпотеку на підставі іпотечного договору з відповідними змінами від 14 травня 2007 року і 30 листопада 2007 року, укладеного між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. шляхом проведення публічних торгів з встановленням початкової ціни у сумі 8832600 грн 00 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 червня 2012 року заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2011 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09 квітня 2012 року в частині зміни рішення, в справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно – залишено без змін.
28 квітня 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист у справі № 2-3671/2011. Примусове виконання зазначеного рішень здійснювалося Відділом державної виконавчої служби Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва.
Надалі між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Банк) та ТОВ «Олком-Лізинг» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги від 09 жовтня 2020 року. За змістом пункту 1 цього договору новий кредитор набуває право вимоги за кредитними договорами, договорами застави та поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у додатках №1,2 до цього договору.
Так, відповідно до додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 09 жовтня 2020 року ТОВ «Олком-Лізинг» набуло права вимоги за кредитним договором №66-07/МБ від 11 травня 2007 року та № 66-07/МБ від 11 травня 2007 року (валюта кредиту 980). Порядковий номер у списку – 211.
Згідно із додатком № 2 до договору про відступлення права від 09 жовтня 2020 року до ТОВ «Олком-Лізинг» відійшло право вимоги за договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 , для забезпечення виконання боржником ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором .
09 жовтня 2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г. Відповідно до умов цього договору Банк відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги, зокрема, за договором іпотеки/застави, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 на забезпечення виконання кредитного договору № 66-07/МБ.
Відповідно до платіжного доручення № 7 від 07 жовтня 2020 року ТОВ «Олком-Лізинг» сплатило на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 28005000, 00 грн за придбання лоту (кредитний портфель з 224 кредитних договорів фіз. осіб). 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Так, відповідно до наданих до суду завірених копій договорів про відступлення прав вимоги від 09 жовтня 2020 року та копій відповідних додатків до них, укладених між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг», ТОВ «Олком-Лізинг» отримало, в тому числі, право вимоги за кредитним договором, боржником за яким є ОСОБА_1 та іпотечним договором, де вона також є і іпотекодавцем.
За такого, ТОВ «Олком-Лізинг», в наслідок матеріального правонаступництва фактично набуло статусу стягувача щодо ОСОБА_1 за кредитним договором, за невиконання умов якого судовим рішенням була визначена заборгованість та на підставі договору іпотеки звернуто стягнення на предмет іпотеки рішенням суду.
В той же час, метою такого правонаступництва, як вбачається з доводів заяви ТОВ «Олком-Лізинг» є примусове виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили та не виконано до теперішнього часу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням 09 квітня 2012 року у справі № 2-3671/2011) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням 09 квітня 2012 року у справі № 2-3671/2011) передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.
Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
Згідно частини першої та другої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.
Так, обґрунтовуючи поважність причин пропущеного строку ТОВ «Олком-Лізинг» вказує на те, що виконавчий лист № 2-3671/11 попереднім кредитором було звернуто до примусового виконання, однак 11 липня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернуто виконавчий лист. Оскільки право вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та за іпотечним договором між тими ж сторонами, у заявника виникло лише у грудні 2020 року, тобто після укладення договору уступки вимоги, то на думку заявника така причина пропуску строку пред`явлення для виконання виконавчого листа є поважною. 
Районний суд, вважав, що відмовою державного виконавця у відкритті виконавчого провадження постановою від 11 липня 2016 року, мало місце переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, а вказані заявником обставини вважав поважною причиною та як наслідок дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Проте, з таким висновок суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на всебічному дослідженні обставин справи, які мають значення у справі. 
28 квітня 2012 року Центральним районним судом на виконання рішення від 31 жовтня 2011 року видано виконавчий лист щодо звернення стягнення ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит» в межах кредитної заборгованості у загальній сумі 12305531 грн 43 коп. на предмет іпотеки – нежитлові приміщення кафе, які знаходяться у АДРЕСА_1 , та складаються із нежитлових приміщень загальною площею 510,60 кв.м., що належить відповідачу ОСОБА_1 
04 січня 2013 року постановою головного державного виконавця Квашенка С.С. ВП ВРУДВС ГУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 335860097, а постановою від 22.01.2013 відмовлено у відкритті виконавчого провадження, так як вказаний документ пред`явлений не за підвідомчістю виконання рішення, відповідно до ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник та сума стягнення відносяться до Відділу примусового виконання рішень управлінь ДВС ГУМЮ України (т. 5 а.с.98-99, 100-103)
13 травня 2013 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України Семко Б.О. за заявою від 07 травня 2013 року представника ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» винесено постанову про відкриття ВП 37867362 (т. 5 а.с.104-105).
26 червня 2015 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Артемчука Т.В. повернуто виконавчий документ стягувачу згідно п. 6 частини першої ст. 47 Закону, з підстав відсутності майна на яке необхідно звернути стягнення (т. 5 а.с.106-109).
За таких обставин, строк повторного пред`явлення вказаного виконавчого документу до виконання мав місце до 26 червня 2016 року. 
Проте, 11 липня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернуто оригінал виконавчого листа на адресу ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», які отримані останнім 15 липня 2016 року. Зазначене підтверджується інформацією, яка міститься у супровідному листі Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11 липня 2016 року.
Як вбачається з відміток державного виконавця на копії виконавчого листа така відмова у відкритті виконавчого провадження 11 липня 2016 року мала місце на підставі п. 8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження (т.5 а.с.26). Відповідно до наведеної норми державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
Дані про оскарження цієї постанови державного виконавця матеріали справи не містять.
Згідно до ч. 1 ст. 23 Закону України» Про виконавче провадження» (в редакції на час вчинення процесуальної) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явлення виконавчого листа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Враховуючи, що відмова у відкритті виконавчого провадження не є пред`явленням виконавчого листа до виконання, в розумінні ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в відкритті виконавчого провадження було відмовлено, а тому таке і не потягло за собою переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тоді як суд безпідставно вважав такий строк перерваним, не вірно пославшись га ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в наступній редакції закону, який набрав чинність лише з 05 жовтня 2016 року. Тому строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився саме 26 червня 2016 року.
В своїй заяві ТОВ «Олком-Лізинг» зазначає, що в подальшому до органів ДВС для виконання виконавчий лист за № 2-3671/2011 не пред`являвся. Так, матеріали справи не містять даних про подальше звернення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до органів ДВС з метою пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання, а також стягував не звертався і до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.
З даною заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання ТОВ «Олком-Лізинг» звернулося лише 11 березня 2021 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що станом на 11 липня 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пропустило строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
В зв`язку з правонаступництвом до заявника переходять всі права та обов`язки попередника, тобто ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», однак на час настання правонаступництва у ТОВ «Олком-Лізинг», право на пред`явлення виконавчого документа до виконання у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», було вже втрачено та не відновлено судом попередньому стягувачу. Факт правонаступництва сам по собі не може бути поважною причиною та підставою для поновлення строку.
Отже, заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, зокрема після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.
За вказаних обставин підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання немає. 
Метою матеріального правонаступництва заявника, відповідно до поданої заяви, є саме отримання і процесуального правонаступництва. Проте, відповідно до наведеного висновку, процесуальне правонаступництво ТОВ «Олком-Лізинг», не є можливим, через недотримання законодавчо встановленої процедури пред`явлення виконавчого листа до виконання попереднім стягувачем, тобто порушення строку його пред`явлення без поважних причин, через що відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, не є можливим, а таке в свою чергу робить неможливим досягнення заявником цієї процесуальної мети.
Таким чином, в разі закінчення виконавчого провадження і якщо не існує підстав для його відновлення, так як переконливих аргументів щодо такого відновлення суду не надано, - заміна сторони виконавчого провадження як і сторони у виконавчому документі - є неможливою, оскільки зворотне не буде відповідати меті правонаступництва. 
Такий висновок ґрунтується на правовій позиції викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.
За вказаних обставин, не підлягають і задоволенню також і вимоги заявника ТОВ «Олком-Лізинг» щодо заміни сторони виконавчого листа.
Таким чином, оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.
За змістом п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є не повне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також, неправильне застосування норм матеріального права. 
Оскільки суд не вірно встановив підстави повернення виконавчого документу 11 липня 2016 року стягувачу та невірно застосував, в зв`язку з цим наведені норми Закону України «Про виконавче провадження» через що дійшов неправильного висновку про переривання строку, застосування до спірних правовідносин трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також безпідставно вважав доведеним наявність поважних причин для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала районного суду, на підставі п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню з ухваленням у даній справі нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Олком-Лізинг» про заміну сторони виконавчого листа та поновлення строку звернення виконавчого документа до виконання у справі № 2-3671/11.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір, за подачу апеляційної скарги в загальному розмірі 496,20 грн. підлягає стягненню на користь держави з заявника ТОВ «Олком-Лізинг». 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення.
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про заміну сторони виконавчого листа та поновлення строку звернення виконавчого документа до виконання у справі № 2-3671/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, відмовити. 
Судовий збір у розмірі 496,20 грн. стягнути на користь держави з ТОВ «Олком-Лізинг» (код ЄДРПОУ: 40001502, адреса реєстрації: 79018, Львівська обл., м. Львів, площа Липнева, буд. 9).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту. 

Судді: Т.З.Бондаренко
В.І.Темнікова
Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 08 липня 2022 року.