ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2022 року                                                       м. Дніпро         Справа №  912/3845/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Паруснікова Ю.Б., Білецької Л.М.
при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2021 (повний текст складено 12.04.2021 суддя Тимошевська В.В.) та додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.04.2021 (повний текст складено 19.04.2021 суддя Тимошевська В.В.) у справі № 912/3845/20

за позовом Фермерського господарства "Каір Агро", 26232, Кіровоградська область, Маловисківській район, с. Злинка, вул. Жовтнева, 55
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець", 26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45
третя  особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство “Новомиргородський Елеватор”, Кіровоградська область, Новомиргородський р-н, місто Новомиргород, вул. Залізнична, буд. 45
про повернення майна, -   
                                                  ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Каір Агро" (далі - ФГ "Каір Агро", Позивач) звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" (далі - ТОВ "ТД "Творець", Відповідач) про зобов`язання повернути зерно соняшник у кількості 32 420 кг з якісними властивостями: вологість 8,0%, смітна домішка 3,0%, яке зберігалося у Відповідача на підставі договору складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020р. 
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2021 у справі № 912/3845/20 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" повернути Фермерському господарству "Каір Агро" зерно соняшнику в кількості 32 420 кг з якісними властивостями: вологість 8,0%, смітна домішка - 3,0%. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" на користь Фермерського господарства "Каір Агро" 6 759,57 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що укладений між сторонами у відповідності до вимог ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України Договір складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020 є за своєю правовою природою договором складського зберігання зерна, що не заперечено сторонами під час розгляду справи.
Додатковим рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.04.2021 у справі № 912/3845/20 заяву Фермерського господарства "Каір Агро" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" на користь Фермерського господарства "Каір Агро" 23 200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись з вказаними рішеннями до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець", в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування апеляційних скарг апелянт, зокрема вказує наступне:
- підпис на договорі зберігання № 16 між Відповідачем і Позивачем замість керівника Позивача - Калашнікової І. П., яка прописана у реквізитах договору як керівник ФГ “Каір Агро” поставив громадянин Калашніков А.І. Отже, договір від імені Позивача підписаний неуповноваженою на відповідні дії особою;
- оскільки відповідач не приймав від Позивача спірне майно, а також зважаючи на те, що складські квитанції попереднім зберігачем не погашені, у нього не було юридичних підстав видавати складські документи на вказане в позові майно. Оскільки складські документи не видавались, письмова форма договору складського зберігання зерна не є дотриманою;
- за змістом спірного договору сторонами не визначено ні ціни, ні вказано на безоплатний характер, що свідчить саме про недосягнення згоди і непогодження ціни договору;
- не можна погодитись із висновком суду про те, що Відповідач самостійно визначив ціну договору, яка була погоджена Позивачем і ним оплачена;
- не свідчать про укладання договору і посилання суду першої інстанції на складені рахунок № 59 від 31.07.2020, акт надання послуг № 5 від 31.07.2020, зареєстровану податкову накладну, що висновком суду свідчать про часткове виконання договору та спростовує твердження Відповідача про неукладеність договору;
- між сторонами не виникло жодних правовідносин за спірним договором, а складені після цього документи не спростовують цього. Так, вказані судом документи були складені не на виконання спірного договору, а за фактом відвантаження залишків зерна внаслідок незаконної діяльності ПрАТ “Новомиргородський елеватор”, а посилання в них на договір є нічим іншим, як помилкою та необізнаністю бухгалтерських працівників щодо юридичних наслідків подібних дій;
- судом при винесенні рішення зважено на первинні документи, які на його думку підтверджують укладання Відповідачем договору, проте ігнорується відсутність первинних документів, які підтверджують господарську операцію отримання зерна, його перевантаження, перевезення і поклажі з ПрАТ “Новомиргородський елеватор” до ТОВ “ТД “Творець” і факт укладання договору зберігання;
- враховуючи, шо до 30.04.2019р. діяв договір зберігання укладений між Позивачем і ПрАТ “Новомиргородський елеватор”, а спірне майно після зняття арешту і закінчення дії договору не поверталось, це унеможливлює поширення дії договору між Позивачем і Відповідачем на спірне майно, спростовує навність відносин між сторонами спору, що проігноровано судом і на його думку не суперечить ч. 3 ст. 631 ЦК;
- суд першої інстанції суперечить сам собі у приведених у рішенні висновків, оскільки в одній частині (стр. 7) посилається на управління майном в якості підтвердження укладання договору зберігання, а в іншій (стр. 6) відхиляє посилання Відповідача про отримання ним плати за понесені витрати, аргументуючи це тим, що Відповідач не є управителем майна, на яке накладено арешт в кримінальному провадженні, в розумінні Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", а тому не зобов`язано було забезпечувати збереження такого майна та в подальшому вимагати відшкодування понесених витрат. Тим самим, суд робить довільні припущення і наводить самостійні висновки у справі;
- за змістом рішення суду, він у своїх висновках вказує на те, що договір не є недійсним, в той час, як Відповідач на спростування позовних вимог, вказує, що спірний договор є неукладений, що відрізняється за своєю суттю і правовою природою;
- Відповідач не вимагав відшкодування понесених витрат, а Позивач сплатив їх добровільно, що підтверджується ним у заявах по суті спору. Окрім того, зазначені витрати мали місце не внаслідок надання послуг зі зберігання, є об`єктивно понесеними Відповідачем після набуття ним права власності на нерухоме майно і полягали у обробці зерна, щоб останнє не псувалось і не псувало майна Відповідача, третіх осіб, заробітній платі працівникам, комунальних витратах, витратах на відвантаження залишків Позивачу тощо. При цьому, Позивач за змістом власних заяв не заперечував проти суті і розміру відповідних витрат;
- договір зберігання № 46 між Позивачем і ПрАТ “Новомиргородський елеватор”, як і складські квитанції, видані на підставі укладення договору, зі сторони ПрАТ “Новомиргородський елеватор” підписані Калашниковим А. І., який прийняв зерно ФГ “Каір Агро” на зберігання від імені ПрАТ “Новомиргородський елеватор”. Громадянин Калашников при цьому, не повернувши Позивачу майно, виступив свідком проти Відповідача у справі. Також, всупереч положенням чинного законодавства громадянин Калашніков поставив підпис замість керівника ФГ “Каір Агро” і на договорі із Відповідачем;
- Відповідач наголошував на тому, що після повернення залишків майна Позивачу, жодних інших залишків зерна соняшника в нього ні фізично, ні фактично, ні юридично немає і повертати більше немає чого. Проте зазначена обставина, поряд з іншими, також залишена судом без уваги;
- Позивач мав всі можливості подати дані докази разом зі своєю позовною заявою, але цього не зробив;
- Позивач знав про чіткий розмір витрат на правову допомогу адвоката - 23 200 грн. ще до відкриття провадження у справі;
- апелянт не погоджується із розміром суми витрат на правничу допомогу, вважає її надмірною та такою, що не відповідає складності справи, фактичним обставинам справи;
- докази подані з порушенням строків, визначених Законом, тож не повинні прийматись судом до уваги, а без них - стягнення цих витрат не є законним;
- як вбачається із наданих документів, представник Позивача підготував Детальний розрахунок - вже за фактом наданих послуг, “підігнавши” суму під якісь послуги, при цьому ціни зазначені в ньому є необґрунтовані, не підтверджені кількістю витраченого часу, не відповідають усталеній практиці, є неспівмірними з участю представника у справі та не є повністю необхідними, а вказані суми є завищеними;
- копія угоди про захист (представництво) та надання правової допомоги від 06.08.2020 року, копія додаткової угоди № 2 від 23.09.2020 року, копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 116 від 27.11.2020 року, згідно зі ст. 126 ГПК не повинні були прийматися судом до уваги взагалі.
У відзиві на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2021 Фермерське господарство "Каір Агро" зазначає, що:
- Відповідач зберігав зерно та відвантажив його частину на вимогу Позивача. У свою чергу, Позивач отримав частину зерна та оплатив кошти за його зберігання та відвантаження;
- усі обставини підтверджені належними і допустимими доказами та свідчать, що сторони не перебувають на стадії укладення договору, коли можливе визнання договору неукладеним. Сторони частково виконали умови Договору і спір виник щодо належного виконання іншої частини Договору;
- законодавство не пов`язує факт неукладеності договору із відсутністю у ньому ціни. Правовим наслідком відсутності ціни у договорі с застосування до його умов звичайних цін за аналогічні товари і послуги;
- договір був укладений 21.07.2020 і зерно вже півтора роки перебувало на зберіганні у Відповідача. Укладенням договору сторони підтвердили факт цього зберігання і врегулювали відносини, які виникли між ними до підписання договору;
- умови договору не передбачають обов`язкове складення складських документів або підписання сторонами акту прийняття зерна Відповідачем на зберігання. Це пояснюється тим, що зерно вже півтора роки перебувало на складі у Відповідача і  договорі сторони двічі констатували факт, що зерно вже перебуває на зберіганні;
- позиція Відповідача, що між сторонами не існувало договірних відносин, а він просто відвантажив залишки зерна, спростовується належним документальним оформленням самим Відповідачем виконання Договору;
- документи, які оформлював Відповідач свідчать, що ним здійснювались послуги по зберіганню, а не лише відвантаженню зерна Позивачу;
- твердження, що необізнаність бухгалтерських працівників призвела складення цих документів є абсолютно необгрунтованим і спростовується вище вказаними документами, які підписані керівником;
- у зв`язку з вищевикладеним, між сторонами даної справи існували господарські відносини на підставі Договору, відбулось часткове виконання його умов, але Відповідач намагається уникнути повного виконання своїх обов`язків за Договором та посилається на нічим не підтверджені припущення про його неукладеність;
- позивач, враховуючи правові висновки Верховного Суду, надав як доказ податкову накладну у сукупності з іншими доказами. А тому твердження Відповідача, що податкова накладна не може бути єдиним доказом повністю спростовуються наявністю сукупності доказів, які складав саме Відповідач;
- таким чином, усі судові рішення, на які посилається Відповідач були ухвалені у справах з принципово іншими фактичними обставинами, а тому не можуть бути застосовані у даній справі.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.11.2021 у справі № 912/3845/20 рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2021 скасоване і ухвалене нове рішення про відмову у позові на підставі відсутності доказів, що підтверджують перебування зерна на зберіганні у відповідача, іншого ніж зерно, передане на зберігання ПрАТ "Новомиргородький елеватор" за договором зберігання № 46 та складськими квитанціями від 10.10.2018 № 263 серії АЧ № 179506 та від 18.10.2018 №  324 серії АЧ № 179574. Крім того, скасоване додаткове рішення суду першої інстанції від 15.04.2021. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.05.2022 у справі № 912/3845/20 касаційну скаргу Фермерського господарства "Каір Агро" задоволено частково, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.11.2021 у справі № 912/3845/20 скасовано, справу №  912/3845/20 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи № 912/3845/20 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)                                                                                                суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2022р. справу № 912/3845/20 щодо перегляду рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2021 та додаткового рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.04.2021 у даній справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" прийнято до свого провадження, розгляд апеляційної скарги  призначено  в судове засідання на 11.07.2022р. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2022р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 01.08.2022р.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2022р. у зв`язку із перебуванням у відпустці суддів Мороза В.Ф. та Коваль Л.А., та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2022р., апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2021 та додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.04.2021 у справі № 912/3845/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чередко А.Є., судді – Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б. 
У судовому засіданні представник Позивача заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив оскаржувані судові рішення залишити без змін. 
Відповідач та третя особа наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися, не забезпечили явку в судове засідання свїх повноважних представників, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом, що підтверджується матеріалами справи.  
Представником Відповідача 28.07.2022р. надіслано до апеляційного суду електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та неможливістю представника Відповідача взяти участь в судовому засіданні як у Центральному апеляційному господарському суді, так і в режимі відеоконференції.
Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Матеріалами справи підтверджується, що про день та час судового засідання апелянт був повідомлений належним чином.
До того-ж, діяльність судів України в період воєнного стану регламентується зокрема Законом України "Про правовий режим воєнного стану", статтею 12-2 якого визначено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Положеннями Закону України "Про правовий режим воєнного стану" унормовано, що навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право особи на судовий захист.
Враховуючи, що згідно з Законом України "Про правовий режим воєнного стану" суд не припиняє здійснення правосуддя, повторне не з`явлення представника Відповідача до судового засідання, можливість вжиття Відповідачем заходів для заміни представника чи забезпечення участі представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представника Відповідача та третьої особи не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційні скарги по суті у відсутності представників Відповідача та третьої особи, відхиливши при цьому клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.  
Перевіривши в межах доводів та вимог апеляційних скарг законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг Відповідача, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 12.09.2018 між Приватним акціонерним товариством "Новомиргородський елеватор" (зерновий скла) та ФГ "Каір Агро" (поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна № 46, на виконання умов якого позивачем передано, а ПрАТ "Новомиргородський елеватор" прийнято 87 560 кг зерна соняшника 2018 року врожаю (том 1 а.с. 9-11).
На вказане зерно, прийняте на зберігання, оформлено складські квитанції на зерно № 263 серії АЧ № 179506 від 10.10.2018, № 324 серії АЧ № 179574 від 18.10.2018 (том 1 а.с. 12, 13).
Місцем зберігання зерна є територія елеватора, який розташовано за адресою: Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45.
Згідно пункту 7.1. договору складського зберігання зерна № 46 від 12.09.2018, строк зберігання зерна становить до 30.04.2019.
Пунктом 7.2. договору передбачено, що зберігання зерна понад строк, встановлений  цим договором, можливо тільки за взаємною домовленістю сторін шляхом укладення додаткової угоди.
З ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2020 у справі № 757/58353/19-к (том 1 а.с. 14-16) слідує, що 08.02.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/5808/19-к в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12019000000000087, накладено арешт на зернові, круп`яні та олійні культури, які перебувають на території ПрАТ "Новомиргородський елеватор" за адресою: Кіровоградська область, м. Новомиргород, вулиця Залізнична 45.
Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2020 у справі № 757/58353/19-к задоволено клопотання  ФГ "Каір Агро" та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 на соняшник некласний в кількості 87 560 кг, який належить ФГ "Каір Агро" і перебуває на території ПрАТ "Новомиргородський елеватор" за адресою Кіровоградська область, місто Новомиргород, вулиця Залізнична, 45. 
Ухвалено Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними  від корупційних та інших злочинів повернути майно, арешт якого скасовано, власнику - ФГ "Каір Агро".
21.07.2020 між ТОВ "ТД "Творець" (Зерновий склад) та ФГ "Каір Агро" (Поклажодавець) підписано договір складського зберігання та відвантаження зерна № 16  (далі - Договір, том 1 а.с. 17).
Згідно змісту Договору, Зерновий склад надає Поклажодавцю послуги по зберіганню зерна та виконує роботи для уникнення псування, втрати якості та відвантаження. Такі послуги та роботи можуть надаватися (виконуватися) як за згодою Поклажодавия так і без його згоди (у випадку, якщо надання таких послуг передбачено цим Договором, або їх не надання призведе до зниження якісних показників зерна). Датою прийму зерна вважати 7 лютого 2019 року. Зерно соняшника в кількості - 87.560 (Вісімдесят сім тон п`ятсот шістдесят кт) (пункт 1.1.).
Якість зерна повинна відповідати державним стандартам та підтверджуватися посвідченням про відповідність якості зерна, яке видається Зерновим складом при прийнятті зерна на зберігання, зокрема, соняшник - вологість 8,0%, смітна домішка 3,0% (пункт 2.1.).
Зерно на Зерновому складі зберігається знеособлено. В процесі зберігання допускається змішування партій зерна з однорідним, шо знаходиться на складі. (пункт 2.2.).
За пунктом 3.1. Договору, Зерновий склад зобов`язаний:          зберігати зерно протягом строку, визначеного в договорі;          повідомити на вимогу Поклажодавця про умови зберігання зерна;          забезпечити доступ Поклажодавця до зерна для  проведення огляду протягом строку його зберігання; відвантажити зерно при наявності законних підстав.
Поклажодавець, відповідно до пункту 3.2. Договору, зобов`язаний: оплатити вартість зберігання зерна по ціні ____грн за добу на дату відвантаження; оплатити вартість відвантаження зерна становить _______(_______).
Згідно пункту 3.3. Договору, Поклажодавець має право: запитувати інформацію про умови зберігання зерна; переоформити право власності на зерно відповідно до законодавства; замовляти додаткові послуги; проводити огляд зерна протягом строку його зберігання.
В розділі 4 Договору передбачено, що Поклажодавець сплачує Зерновому складу вартість наданих послуг згідно п. 3.1., п. 3.2. Договору. Розрахунки проводяться в грошовій формі, з урахуванням податку на додану вартість. Оплата здійснюється в день відвантаження зерна на умовах передплати.
Відповідно до п. 7.1. Договору, строк зберігання зерна становить  з 7 лютого 2019 року по день повного відвантаження.
За пунктами 8.1. - 8.3. Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань у повному обсязі. Умови, не передбачені цим договором, регламентуються чинним законодавством. Договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної сторони.
Договір складського зберігання та відвантаження зерна № 16  від 21.07.2020 підписано керівниками сторін та скріплено печатками.
31.07.2020 між ТОВ "ТД "Творець" та ФГ "Каір Агро" оформлено Акт надання послуг № 55, відповідно до якого ТОВ "ТД "Творець" надано позивачу послуги по зберігання та відвантаженню соняшника  в кількості 55,14 т на загальну суму 75 027,90 гр з ПДВ (том 1 а.с. 18).
За своїм змістом Акт містить посилання на Договір зберігання та відвантаження № 16.
Акт підписано керівниками і скріплено печатками ТОВ "ТД "Творець" та ФГ "Каір Агро".
ТОВ "ТД "Творець" оформлено розрахунок плати за зберігання за період з 07.02.2019 по 31.07.2019 (том 1 а.с. 20).
31.07.2020 ТОВ "ТД "Творець"  виставлено рахунок на оплату № 59 на суму 75 027,90 грн, який оплачено ФГ "Каір Агро" згідно платіжного доручення № 5 від 06.08.2020 (том 1 а.с. 19, 21).
05.08.2020 ФГ "Каір Агро"  направлено на адресу ТОВ "ТД "Творець" заяву про відвантаження на виконання пункту 6.1. Договору № 16 складського зберігання та відвантаження зерна від 21.07.2020 залишку зерна соняшника загальною кількістю 32 420 кг (том 1 а.с. 23, 24).
21.09.2020 ФГ "Каір Агро"  направив на адресу ТОВ "ТД "Творець"  претензію про відвантаження на виконання Договору № 16 складського зберігання та відвантаження зерна від 21.07.2020  залишку зерна соняшника загальною кількістю 32 420 кг  та надання рахунку на оплату вартості зберігання і відвантаження (том 1 а.с. 25, 26).
Відповідачем відповіді на зазначену претензію не надано, залишок зерна соняшника Позивачу не повернуто, що і є підставою для пред`явлення Позивачем даного позову про  зобов`язання Відповідача повернути зерно соняшнику у кількості 32 420 кг з якісними властивостями: вологість 8,0%, смітна домішка 3,0%.
Задовольняючи позовні вимоги Позивача місцевий господарський суд виходив з підтвердження матеріалами справи укладення між сторонами Договору складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020 та прийняття Відповідачем за таким Договором на зберігання зерна соняшника в загальній кількості 87 560 кг зі строком зберігання з 07.02.2019 по день повного відвантаження, зобов`язання з повернення якого Відповідачем в повному обсягу не виконано, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, за частиною 3 ст. 5 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.
Здійснюючи підприємницьку діяльність, суб`єкт господарювання вступає в господарські відносини з іншими суб`єктами, у тому числі, на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ст. 67 Господарського кодексу України).
Пунктом 6 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Згідно зі ст. 13 Цивільного кодексу України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.
Згідно ст. ст. 173, 174, 179 Господарського кодексу України, господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань; господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. 
Частиною 1 ст. 626, частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частинами 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір укладається в порядку, встановленому  Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
В ст. 957 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом. 
Закон України "Про зерно та ринок зерна" встановлює, що зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах (ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону).
Зерновий склад - суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно; зерносховище - спеціально обладнане місце для зберігання зерна (приміщення, будівля тощо) (ст. 1 Закону).
Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа (ч. 3 ст. 26 Закону).
Зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна. Якщо строк зберігання зерна договором складського зберігання зерна не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно до подання поклажодавцем вимоги про його повернення (ст. 27 Закону).
Плата за зберігання зерна, строки її внесення встановлюються договором складського зберігання зерна. Договором складського зберігання зерна може бути передбачено безоплатне зберігання зерна (ст. 28 Закону).
Зерновий склад зобов`язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством (ст. 32).
Зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня. Після заповнення обов`язкових реквізитів простого або подвійного складського свідоцтва на зерно, реєстрації їх у реєстрі з присвоєнням порядкового номера заповнений бланк простого або подвійного складського свідоцтва на зерно передається особі, яка здала зерно на зберігання. (ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону).
Згідно ст. 2 Закону України "Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва", складські свідоцтва бувають двох видів - прості складські свідоцтва і подвійні складські свідоцтва. Складські свідоцтва видаються лише сертифікованими складами, які отримали сертифікат про відповідність надання послуг із зберігання. 
В силу положень ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно правил ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріалами справи підтверджується оформлення між сторонами у відповідності до вимог чинного законодавства України Договору складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020 у формі єдиного документа, підписаного обома сторонами та скріпленого печатками підприємств.
За своєю правовою природою вказаний Договір підпадає під визначення договору складського зберігання зерна, що не заперечено сторонами під час розгляду справи.
Наведені вище приписи законодавства передбачають обов`язковість укладення договору складського зберігання зерна у письмовій формі, що має підтверджуватись видачею власнику зерна складського документа. 
Під час розгляду справи встановлено, що за вказаним Договором будь-які складські документи не оформлялись. При цьому, суду не повідомлялось про відсутність  у ТОВ "ТД "Творець" правомочності надавати послуги зі зберігання зерна з видачею складських документів на зерно.
В листі від 18.01.2021 № 41 Державним підприємством "Держреєстри України" повідомлено за запитом суду, що складські квитанції на зерно серії АЧ № 179606 та АЧ № 17974 зареєстровані в Основному реєстрі та є непогашеними (том 1 а.с. 188). До листа додано витяги з реєстру складських документів на зерно від 18.01.20201 щодо вказаних складських квитанцій (том 1 а.с. 189, 190).
Відповідно до витягів № 14756 з реєстру складський документів на зерно Фермерське господарство “Каір Агро” станом на 18.01.2021р. зберігає на ПрАТ Новомиргородський елеватор зерно соняшника (некласне) загальною вагою 43020кг за складською квитанцією АЧ179506 та 44540 кг за складською квитанцією АЧ179574, відповідно.
В той-же час, матеріалами справи підтверджується фактичне укладення сторонами Договору № 16 від 21.07.2020 та його часткове виконання.
Так, ТОВ "ТД "Творець" оформлено письмовий розрахунок плати за зберігання соняшника на зерновому складі в кількості 55 140 кг за період  07.02.2019-31.07.2020  на суму 67 173,76 грн з ПДВ (том 1 а.с. 20).
31.07.2020 між ТОВ "ТД "Творець" та ФГ "Каір Агро" підписано Акт надання послуг № 55, за змістом якого зазначено про надання відповідачем послуг позивачу зі зберігання та навантаження соняшника (3 кл) в кількості 55,14 т (том 1 а.с. 18). Згідно Акта, вартість послуг склала 75 027,90 грн з ПДВ, у т.ч. вартість послуг зі зберігання 55 978,13 грн без ПДВ. 
Для оплати послуг відповідачем виставлено рахунок № 59 від 31.07.2020, який повністю оплачено позивачем за платіжним дорученням № 5 від 06.08.2020 (том 1 а.с. 19, 21).
Акт надання послуг № 5 від 31.07.2020 за своїм змістом та формою відповідає ознакам первинного документа відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Акт надання послуг № 5 від 31.07.2020  та рахунок на оплату № 59 від 31.07.2020 містять посилання на  Договір зберігання та відвантаження № 16.
ТОВ "ТД "Творець" зареєстровано податкову накладну від 31.07.2020 на послуги згідно з ДКПП 52.10.13. - "Послуги щодо зберігання зерна" (том 1 а.с. 208, 209).
Таким чином, наведені вище документи та фактичні дії сторін по їх оформленню і виконанню підтверджують фактичне укладення між сторонами Договору складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020, незважаючи на відсутність погодження в Договорі його ціни.
Крім того, як вірно вказано судом першої інстанції, ч. 4 ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. 
Як встановлено матеріалами справи, відповідач згідно розрахунку плати за зберігання та Акта надання послуг № 55 від 31.07.2020, який складено з посиланням на Договір зберігання та відвантаження № 16, визначив ціну наданих послуг, яка була погоджена Позивачем та ним оплачена.
Вірно відхилені місцевим господарським судом і твердження Відповідача стосовно того, що вказані в Акті грошові суми є фактичними витрати ТОВ "ТД "Творець" за зберігання зерна під час строку дії арешту, оскільки Відповідач не є управителем майна, на яке накладено арешт в кримінальному провадженні, в розумінні Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", а тому не зобов`язаний був забезпечувати  збереження такого майна та в подальшому вимагати відшкодування понесених  витрат.
Також, Договір підписано після зняття з майна арешту згідно ухвали суду від 19.02.2020,  а передбачення умовами Договору застосування його умов до правовідносин з 07.02.2019 не суперечить ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України та не є свідченням нікчемності такого договору в силу норм закону.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо не укладення сторонами Договору № 16 від 21.07.2020 та прийняття насіння соняшника в кількості 87 560 кг на зберігання від ФГ "Каір Агро" іншою юридичною особою - ПрАТ "Новомиргородський елеватор", щодо якого ТОВ "ТД "Творець" не набував жодних прав і обов`язків.
При цьому, колегія суддів також враховує, що строк зберігання із вказаним зберігачем за договором складського зберігання зерна № 46 від 12.09.2018 закінчився 30.04.2019. 
Відповідно ж до змісту мотивувальної частини постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2020р. у справі № 912/2633/19, яка набрала законної сили:
“… 06.03.2018 між Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" в забезпечення виконання грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінагро" за кредитним договором №НК 1851 від 06.03.2018 укладено іпотечний договір (а.с. 50-58, том 1).
Відповідно до пункту 1.2 іпотечного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" передає в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: комплекс будівель, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, місто Новомиргород, вулиця Залізнична, будинок під номером 45 (сорок п`ять), загальною площею 38119,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 32684935238…
…Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 17,6857 га за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, м. Новомиргород, вулиця Залізнична, кадастровий номер: 3523810100:50:061:0004, цільове призначення - для розміщення виробничої бази, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 3505411192018 від 27.02.2018…
…Згідно з абзацом 4 пункту 2.1 іпотечного договору стосовно предмету іпотеки укладено договір оренди нерухомого майна №0103/2018-1 від 01.03.2018 із Приватним акціонерним товариством "Новомиргородський елеватор" код ЄДРПОУ 00954685, терміном дії до 31.12.2020…
…07.02.2019 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (Установник управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" (Управитель) укладений договір управління нерухомим майном, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 407 (а.с. 64-69, том 1).
Згідно з пунктом 1.1 договору управління нерухомим майно Установник управління передав Управителю нерухоме майно, що є предметом Іпотеки відповідно до іпотечного договору, який посвідчено 06.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 568.
Метою управління елеватором є забезпечення сторонами цього договору його належного господарського використання відповідно до його цільового призначення, а також отримання доходів від його використання. Зокрема, для цього передбачається передання елеватора Управителем у користування іншими особами на підставі договорів оренди (пункт 1.5 договору управління нерухомим майном)
Відповідно до пункту 3.3.6. договору управління нерухомим майном Управитель діє без довіреності в межах прав та обов`язків, які визначені даним договором.
Управитель має право: володіти, користуватися елеватором у встановлених для нього чинним в Україні законодавством та цим договором межах; на відшкодування необхідних витрат, які виникли в процесі управління елеватором, за рахунок прибутків від його використання; самостійно, на власний розсуд, визначати умови оренди з діючим орендарем, в тому числі питання щодо дострокового припинення договору оренди (пункт 3.4 договору управління нерухомим майном).
Згідно з абзацом 3 пункту 1.10 договору управління нерухомим майном елеватор перебуває в оренді у Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор", ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 00954685, відповідно до договору оренди нерухомого майна № 0103/2018-1 від 01.03.2018. Договір оренди містить умову щодо припинення договору оренди при зверненні стягнення на майно відповідно до умов Іпотечного договору на 10 (десятий) календарний день після направлення банком відповідного повідомлення на адресу орендаря про звернення стягнення на предмет іпотеки.
07.02.2019 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" підписаний акт приймання-передачі комплексу будівель, який знаходиться за адресою Кіровоградська область, Новомиргородський район, місто Новомиргород, вулиця Залізнична, будинок 45 (а.с. 70-71, том 1).
Матеріалами справи підтверджується, що 01.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Новомиргородський елеватор" (орендар) укладений договір оренди нерухомого майна № 0103/2018-1, за умовами якого орендодавець передає у строкове платне користування без права викупу об`єкт оренди (майновий комплекс, який знаходитися за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, місто Новомиргород, вулиця Залізнична, будинок під номером 45 комплекс, будівель, загальною площею 38119,7 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 17,6857 гектарів, кадастровий номер якої -3523810100:50:061:0004) з метою ведення господарської діяльності (а.с. 59-62, том 1).
Передача Об`єкта оренди орендареві здійснюється в момент підписання сторонами акту прийому-передачі об`єкту оренди (пункт 2.4. договору оренди).
За умовами пункту 2.8 договору оренди передача орендованого майна в оренду здійснюється разом із комунікаціями, які в ньому знаходяться (водо-, тепло-, газо-, електропостачання, каналізація).
Пунктом 3.1.9 договору оренди встановлено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати експлуатаційні платежі (тепло-, водопостачання, газопостачання, електроенергію, комунальні платежі, платежі, встановлені експлуатуючою організацією та інші обов`язкові платежі, які відраховуються на користь третіх осіб) в порядку і строки, передбачені цим договором.
Крім того, орендар має право самостійно укладати договори із комунальними службами та особисто сплачувати комунальні платежі за комунальні послуги на підставі укладених договорів. У разі укладення договорів про надання комунальних послуг на об`єкт оренди від імені Орендодавця, Орендар зобов`язується відшкодовувати витрати Орендодавця за такими договорами протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати виставлення відповідного рахунку (пункт 3.2.8 договору оренди)…
…Об`єкт передається в оренду з дати підписання акту прийому-передачі об`єкту оренди в строк до "31" грудня 2020 року (пункт 7.1 договору оренди)…
…Товариство з обмеженою відповідальністю   "Торговий дім "Творець" посилається на те, що для утримання елеватору, який знаходиться в управлінні за перше півріччя 2019 року витратило 692 248,48 гривень за комунальні послуги; оскільки, відповідач продовжує користуватися орендованими приміщеннями, тому управитель та банк мають право на стягнення заборгованості за утримання предмету іпотеки…
…Матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" є управителем предмету іпотеки відповідно до іпотечного договору (елеватору), який перебуває в оренді у Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор", ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 00954685, відповідно до договору оренди нерухомого майна №0103/2018-1 від 01.03.2018, про що безпосередньо зазначено у договорі управління майном. При цьому, за приписами частини 1 статті 1032 Цивільного установником управління є власник майна. Договір управління нерухомим майном від 07.02.2019 як установником управління підписаний Акціонерним товариством "Таскомбанк".
…метою управління елеватором є забезпечення сторонами цього договору його належного господарського використання відповідно до цільового призначення, а також отримання доходів від його використання. Зокрема, для цього передбачається передання елеватора Управителем у користування іншими особами на підставі договорів оренди (пункт 1.5 договору управління нерухомим майном). При цьому, Управитель має право самостійно, на власний розсуд, визначати умови оренди з діючим орендарем, в тому числі питання щодо дострокового припинення договору оренди (пункт 3.4 договору управління нерухомим майном)”.
За наведених обставин слід дійти висновку, що ТОВ "ТД "Творець" після отримання в управління нерухомого майна (елеватора) оформлено договір зберігання відносно зерна, яке фактично знаходиться на території такого елеватора. Згідно Договору, вказане зберігання оформлено саме з дня отримання майна в управління за актом від 07.02.2019.
Таким чином, як вірно вказано судом першої інстанції, прийняття Відповідачем за Договором складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020 зобов`язання зі зберігання насіння соняшника є добровільним та усвідомленим. Такий Договір в силу положень ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним. Докази вчинення Договору під впливом помилки, обману тощо відсутні, рішення суду про визнання Договору недійсним, в т.ч. внаслідок підписання Договору неуповноваженою на відповідні дії особою не постановлялось. Відповідач  вчиняв дії по виконанню вказаного Договору (отримав плату за зберігання, відвантажив зерно), що підтверджено зазначеними вище доказами.
Згідно Договору складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020, зазначено кількість зерна соняшника, яка становить 87 560 кг. Договір із зазначеними умовами є підписаним, у т.ч. ТОВ "ТД "Творець" на кожній сторінці Договору. Відповідач не підтверджує фактичних обставин знаходження на території елеватора на день підписання Договору меншої кількості зерна соняшника, ніж зазначено в Договорі.  
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відсутність складських документів на спірне зерно, не спростовує фактичного укладення зазначеного Договору зберігання, прийняття зерна соняшника на зберігання та наявності у Відповідача зобов`язання з повернення такого зерна.
Як встановлено матеріалами справи, позивачу згідно Акта  надання послуг  № 55 від 31.07.2020 відвантажено за Договором зберігання та відвантаження № 16 зерно соняшника в кількості 55,14 т.
05.08.2020 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про відвантаження залишку зерна соняшника в кількості 32 420 кг.
Матеріали справи не містять доказів відвантаження такого зерна, як і не містять доказів фактичної відсутності зерна на відповідному елеваторі на час подання позову у даній справі та постановлення рішення суду. Показники якості зерна соняшника визначені в пункті 2.1. Договору.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
З огляду на усе вищенаведене, позовні вимоги Позивача є законними, обгрунтованими та вірно задоволені місцевим господарським судом, а доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні. 
Не вбачає колегія суддів і підстав для скасування додаткового рішення у справі.
Так, з матеріалів справи вбачається, що Позивачем у позові наведений попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.  
В судовому засіданні 02.04.2021 до початку судових дебатів представником Позивача подано заяву шляхом їх оголошення про  подання доказів на підтвердження судових витрат після ухвалення рішення суду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Положеннями частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України також не передбачено, що заява про надання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат, зроблена стороною у справі до закінчення судових дебатів, має здійснюватися виключно у письмовій формі.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 08.10.2019 у справі № 920/810/18.
За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України       якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, господарський суд призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 15.04.2021, про що зазначено в резолютивній частині рішення, та встановив ФГ "Каір Агро" строк для подачі суду доказів щодо розміру понесених ним судових витрат не пізніше 07.04.2021.
09.04.2021 на адресу суду надійшла заява ФГ "Каір Агро" за підписом представника Позивача про надання доказів на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, згідно якої Позивач просить стягнути з ТОВ "Торговий дім "Творець" 23 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.
Строк подання позивачем доказів щодо розміру понесених ним судових витрат дотримано.
В судовому засіданні 15.04.2021 представником ФГ "Каір Агро"   підтримано заявлені витрати у розмірі 23 200,00 грн.
Представником  ТОВ "Торговий дім "Творець" в засіданні суду 15.04.2021 заявлено про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 5 000,00 грн, про що надано відповідну заяву.
Заява про зменшення обґрунтована тим, що Позивач не надав суду доказів, що ним надано послуги по наданню правничої допомоги погодинно, не вказано який час витрачено адвокатом на підготовку процесуальних документів та штучно підготовлено розрахунок за фактом наданих послуг.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Виходячи з правил частини 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), витрати на професійну правничу допомогу    покладаються на позивача, у разі відмови в позові.
Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI ), котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. (ст.14 Закону).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ФГ "Каір Агро" надано наступні документи, які свідчать про такі обставини.
06.08.2019 між ФГ "Каір Агро" (Клієнт) та  Адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма "Волосян Пільгуй і партнери" (Виконавець) укладено угоду про захист (представництво) та надання правової допомоги (том 2, а.с. 31).
Відповідно до п. 1 Угоди в порядку та на умовах, визначених цією Угодою, Клієнт доручає, а Виконавець зобов`язується здійснювати захист (представництво)  прав та інтересів Клієнта у господарській справі у Господарському суді Кіровоградської області, а саме: надання консультацій, збирання та аналіз документів, підготовка та подання позовної заяви, клопотань, заяв та інших процесуальних документів, представництво інтересів Клієнта під час судових засідань.
23.09.2020 між позивачем  та  Адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма "Волосян Пільгуй і партнери" укладено  додаткову угоду № 2 до угоди про захист (представництво) та надання правової допомоги від 06.08.2019  (том 2 а.с. 32).
Згідно з п. 1 Додаткової угоди № 2 Клієнт доручає, а Виконавець зобов`язується надавати Клієнту професійну правову (правничу) допомогу щодо судового вирішення спору між Клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" відносно повернення Клієнту 32 420 кг зерна соняшника, яке знаходиться на зберіганні у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" згідно Договору складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020.
Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 2 вартість правової допомоги становить 23200,00 грн. Зазначена сума визначена сторонами як фіксований розмір гонорару на підставі статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Згідно з п. 6 Додаткової угоди № 2 на підтвердження надання правової допомоги в повному обсязі згідно додаткової угоди сторони підписують акт виконаних робіт.
Угода та Додаткова угода підписані сторонами та скріплено печатками.
27.11.2020 Позивач оплатив Адвокатському об`єднанню "Адвокатська фірма "Волосян Пільгуй і партнери" 23 200,00 грн на підставі квитанції до прибуткового касового ордера № 116 (том 2 а.с. 33).
05.04.2021 сторони угоди підписали Акт виконаних робіт на підставі додаткової угоди № 2 від 23.09.2020 до угоди про захист (представництво) та надання правової допомоги від 06.08.2019 (том 2 а.с. 34), згідно якого надано наступні послуги:
- ознайомлення та правовий аналіз документів, наданих Клієнтом, які стосуються 32 420 кг зерна соняшника, яке знаходиться на зберіганні у ТОВ "Торговий дім "Творець" згідно договору  складського зберігання та відвантаження зерна № 16 від 21.07.2020 - 1000,00 грн;
- збирання та аналіз додаткових доказів - 900,00 грн;
- аналіз актуальної судової практики у спорах про зобов`язання повернути майно - 500,00 грн; 
- надання консультацій Клієнту щодо правової позиції у справі та узгодження правової позиції - 1000,00 грн;
- підготовка та подання до суду позову про зобов`язання повернути майно - 5 000,00 грн;
- підготовка та подання до суду відповіді на відзив - 1 500,00 грн; 
- участь у судовому засіданні 05.01.2021 - 1 800,00 грн;
- підготовка та подання до суду клопотання про поновлення строку на подання доказів та приєднання доказів до матеріалів справи від 27.01.2021 - 1 000,00 грн;
- участь у судовому засіданні 09.02.2021 - 1 800,00 грн;
- участь у судовому засіданні 15.02.2021 - 1 800,00 грн;
- участь у судовому засіданні 04.03.2021 - 1 800,00 грн;
- підготовка та подання до суду письмових додаткових пояснень від 14.03.2021 - 1 500,00 грн;
- участь у судовому засіданні 16.03.2021 - 1 800,00 грн;
- участь у судовому засіданні 02.04.2021 - 1 800,00 грн.
Загальна вартість виконаних послуг складає 23 200,00 грн.
До справи подано копію ордера на ім`я адвоката Федорова З.Ф. № 1009163 від 28.11.2020 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000018 від 29.05.2015 (том 1 а.с. 7-8).
ФГ "Каір-Агро" оплачено надані послуги у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до видаткового касового ордера № 116 від 27.11.2020 на суму 23 200,00 грн (том 2 а.с. 33).
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що Позивачем, згідно з вимогами 74 Господарського процесуального кодексу України, було доведено надання йому адвокатом Федоровим З.Ф. професійної правничої допомоги в Господарському суді Кіровоградської області при розгляді справи № 912/3845/20 та сплату адвокату Федорову З.Ф. гонорару за надання зазначеної професійної правової (правничої) допомоги, а підстави для зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 5 000,00 грн. відсутні. 
При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом першої інстанції перевірено матеріали справи та встановлено, що позовна заява, в якій заявлено вимогу про повернення майна, відповідь на відзив, а також інші заяви по суті справи були складені адвокатом Федоровим З.Ф.; надані позивачем до матеріалів справи заяви по суті містять посилання на практику Верховного суду, що свідчить про дослідження позиції суду вищої інстанції питань, які стосуються предмета спору.
Представник позивача - адвокат Федоров З.Ф. брав участь в усіх засіданнях суду, які проводились у справі № 912/3845/20; перше підготовче засідання, яке відбулось 05.01.2021 тривало більше години, оскільки сторонами, зокрема і позивачем, озвучувались подані заяви по суті справи.
Справа не була визнана малозначною та розглядалась за правилами загального позовного провадження, суд врахував обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи час судових засідань у справі № 912/3845/20.
Як вбачається з наданих Позивачем документів, сторони в п. 5 Додаткової угоди № 2 від 23.09.2020 до угоди про надання правової допомоги від 06.08.2019 узгодили вартість професійної правничої допомоги в розмірі 23 200,00 грн та те, що вона є фіксованою. Перелік послуг, наданих позивачу адвокатським об`єднанням, визначено актом виконаних робіт, за яким вартість послуг також є фіксованою та відповідає вартості, визначеній договором.
Отже, розмір гонорару адвоката (адвокатського об`єднання) встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, тобто є визначеним.
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 визначено, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням приписів ст.ст. 124, 126, 129 ГПК України здійснив розподіл судових витрат та стягнув з Відповідача понесені Позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 23 200,00 грн., а доводи Відповідача щодо необгрунтованості та неспівмірності заявлених витрат не знайшли свого підтвердження за результатами апеляційного перегляду справи.
Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційних скарг апелянта безпідставними, а оскаржувані рішення та додаткове рішення такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від  02.04.2021 та додаткового рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.04.2021 у справі № 912/3845/20 відсутні.
Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційних скарг, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення у сумі 10  139,35 грн. слід покласти на апелянта.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2021 та додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.04.2021 у справі № 912/3845/20 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2021 та додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.04.2021 у справі № 912/3845/20 – залишити без змін. 
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Творець".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 04.08.2022 року.

Головуючий суддя                                                                                      А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                     Ю.Б. Парусніков

Суддя                                                                                                         Л.М. Білецька