Справа № 308/13906/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

21.07.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Скляр А. Л.,
                                                      в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ; паспорт гр. України НОМЕР_1 виданий Мукачівським МВ УМВСУ в Закарпатській області 14.06.2011, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості автомобіля, що становить 139 870,50 (сто тридцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят грн п`ятдесят коп) грн, із конфіскацією транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 ».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496.20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп) грн.

Згідно зі змістом постанови, 20.07.2021, в Закарпатську митницю Держмитслужби надійшов лист Держмитслужби №15/15-03/7.7/2873, згідно якого проінформовано митницю про відповідь уповноваженого органу Республіки Польща від 23.06.2021 №2601-IOA.4331.9.2021, яким не підтверджено факт виставлення експортером ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020 з декларацією про походження, на підставі якої було здійснено переміщення на митну територію України та здійснено митне оформлення товару «легковий автомобіль бувший у використанні, марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 », на ім`я громадянки України ОСОБА_4 . У вказаній відповіді уповноваженого органу Республіки Польща зазначено, що проведеною ними перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ( АДРЕСА_2 ), який зазначений у рахунку-фактурі від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020, як продавець транспортного засобу, не виставляв рахунок-фактуру з таким номером для транспортного засобу, вказаному в цьому рахунку-фактурі. Крім того, повідомлено, що: правильний формат позначення рахунків-фактур, виставлених ОСОБА_5 , виглядає так: «Рахунок-фактура VAT FS номер/рік», наприклад «Рахунок-фактура VAT FS 01/2020»; рахунки-фактури, виставлені ОСОБА_5 , не містять декларацій про походження; у полі «Покупець» завжди (крім даних про особу та її адреси) є номер паспорта покупця; у полі «Виставив» має бути запис «Навроцький Рафал», а не « ОСОБА_2 »; запис у полі «Назва», окрім марки транспортного засобу, також повинен містити інформацію про об`єм та тип двигуна. Проведеною митним органом за цим фактом перевіркою встановлено, що 11.03.2020 оформлений електронний документ контролю доставки – МД ІМ40ЕЕ №305160/2020/011504 про намір ввезення на митну територію України на адресу громадянки України ОСОБА_4 товару - транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 » та здійснення його митного оформлення в режимі імпорт. 13.03.2020, через пункт пропуску «Чоп-Захонь» МП «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби на підставі МД ІМ40ЕЕ №305160/2020/011504 на митну територію України переміщено цей транспортний засіб ОСОБА_1 . До митного контролю ОСОБА_1 подано документи: реєстраційний документ на ТЗ №0740828, рахунок-фактура №VAT FS 15/03/2020, про купівлю транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 », громадянкою України ОСОБА_4 у ОСОБА_2 (Республіка Польща) за 21 000 польських злотих і на якому знаходилася декларація про походження товару. 13.03.2020 на митному посту «Мукачево» Закарпатської митниці Держмитслужби до митного оформлення громадянкою ОСОБА_6 через декларанта ОСОБА_7 подана митна декларація ІМ 40ДЕ № UA305160/2020/011755 та товаросупровідні документи: реєстраційні документи на ТЗ від 24.02.2016 №DR/BAМ 0740828, від 28.01.2016 №213474, рахунок-фактура від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020, про купівлю транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 », громадянкою України ОСОБА_4 у ОСОБА_2 (Республіка Польща) за 21 000 польських злотих і на якому знаходилася декларація про походження товару. Відповідно до рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020, вартість транспортного засобу становить 21 000,00 PLN, що згідно з курсом НБУ, на день переміщення на митну територію України (13.03.2020) становило 139 870,50 грн. Громадянка ОСОБА_8 у телефонному режимі повідомила, що вказаний ТЗ оформлений на неї на прохання якогось знайомого, до ТЗ і документів на нього вона відношення не має. На неодноразові виклики до митного органу для з`ясування всіх обставин ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки не повідомив. Декларантом ОСОБА_7 повідомлено, що для підготовки та подання до митного оформлення МД ІМ 40ДЕ № UA305160/2020/011755, ним використовувалися товаросупровідні документи, надані йому власником ТЗ. Таким чином, ОСОБА_1 переміщено через митний кордон України товар: автомобіль марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 », з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення та митного оформлення підробленого документа – рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020, на якому знаходиться декларація про походження на товар, та такого що містить неправдиві дані щодо преференційного походження товару, продавця. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Скляр А. Л., клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки строк пропущено через поважні причини, позаяк про розгляд справи у місцевому суді ОСОБА_1 та його захисник не буди повідомлені, а про наявність оскаржуваного судового рішення дізналися лише 28.04.2022. Постанову вважає необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що наявна у матеріалах справи копія листа-відповіді уповноваженого органу Республіки Польща від 23.06.2021 це роздруківка електронного документу, який не слід вважати електронним документом у розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», адже вказаний лист не містить електронного підпису. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що місцевий суд залишив поза увагою той факт, що у матеріалах справи відсутній переклад документів на українську мову, немає даних щодо перекладача, який здійснював переклад. На думку апелянта, не відповідає дійсності той факт, що рахунок-фактура від 10.03.2020 є підробленим, оскільки зі змісту наявної у матеріалах справи копії відповіді уповноваженого органу Республіки Польща від 23.06.2021 неможливо встановити ідентифікуючі ознаки транспортного засобу та покупця, якому він продається. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 

Заслухавши пояснення представника митного органу Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката Скляра А. Л. підлягає задоволенню.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Скляра А. Л., неявка яких, з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи убачається, що повідомлення про час та місце розгляду справи вищевказаним особам надіслано відповідно до вимог закону, а також те, що від них не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення судового засідання на інший день.
Доводи апелянта про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає слушними з огляду на таке.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що у розгляді справи судом першої інстанції ні ОСОБА_1 , ні його захисники - адвокати Чорнобук Я.Л. та Скляр А.Л., участі не брали. При цьому, з матеріалів справи убачається, що копія постанови від 18.03.2022 учасникам судового розгляду була надіслана лише 07.04.2022, тобто поза межами передбаченого ст. 285 КУпАП, триденного строку. Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак пропущений на оскарження судового рішення строк поновлюється.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Окрім того, відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил, у тому числі суд також зобов`язана з`ясувати: чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, передбачені цією нормою матеріального права діяння полягають у переміщенні товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально – як дотримання вимог закону, а в ширшому розумінні – крізь призму верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду не дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, так і при постановленні судового рішення.
Так, з протоколу про порушення митних правил №1315/30500/21 від 03 вересня 2021 року вбачається, що 20.07.2021, в Закарпатську митницю Держмитслужби надійшов лист Держмитслужби №15/15-03/7.7/2873, згідно з яким проінформовано митницю про відповідь уповноваженого органу Республіки Польща від 23.06.2021 №2601-IOA.4331.9.2021, яким не підтверджено факт виставлення експортером ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020 з декларацією про походження, на підставі якого здійснено переміщення на митну територію України та здійснено митне оформлення товару «легковий автомобіль бувший у використанні, марки «VOLKSWAGEN PASSAT», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 , на ім`я громадянки України ОСОБА_4 . У вказаній відповіді уповноваженого органу Республіки Польща зазначено, що проведеною ними перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ( АДРЕСА_2 ), який зазначений у рахунку-фактурі від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020, як продавець транспортного засобу, не виставляв рахунок-фактуру з таким номером для транспортного засобу, вказаному у цьому рахунку-фактурі. Крім того, повідомлено, що: правильний формат позначення рахунків-фактур, виставлених ОСОБА_5 , виглядає таким чином: «Рахунок-фактура VAT FS номер/рік», наприклад «Рахунок-фактура VAT FS 01/2020»; рахунки-фактури, виставлені ОСОБА_5 , не містять декларацій про походження; у полі «Покупець» завжди (крім даних про особу та її адреси) є номер паспорта покупця; у полі «Виставив» має бути запис «Навроцький Рафал», а не « ОСОБА_2 »; запис у полі «Назва», окрім марки транспортного засобу, також повинен містити інформацію про об`єм та тип двигуна. Проведеною митним органом за зазначеним фактом перевіркою встановлено, що 11.03.2020 оформлений електронний документ контролю доставки – МД ІМ40ЕЕ №305160/2020/011504 про намір ввезення на митну територію України на адресу громадянки України ОСОБА_6 товару - транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 , та здійснення його митного оформлення в режимі імпорт. 13.03.2020 через пункт пропуску «Чоп-Захонь» МП «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби на підставі МД ІМ40ЕЕ №305160/2020/011504 на митну територію України переміщено цей транспортний засіб громадянином України ОСОБА_9 . До митного контролю ОСОБА_10 було подано документи: реєстраційний документ на ТЗ №0740828, рахунок-фактура №VAT FS 15/03/2020, про купівлю транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 », громадянкою України ОСОБА_4 у ОСОБА_2 (Республіка Польща) за 21 000 польських злотих і на якому знаходилася декларація про походження товару. 13.03.2020 на митному посту «Мукачево» Закарпатської митниці Держмитслужби до митного оформлення громадянкою ОСОБА_6 , через декларанта ОСОБА_7 подана митна декларація ІМ 40ДЕ № UA305160/2020/011755 та товаросупровідні документи: реєстраційні документи на ТЗ від 24.02.2016 №DR/BAМ 0740828, від 28.01.2016 №213474, рахунок-фактура від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020, про купівлю транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 », громадянкою України ОСОБА_4 у ОСОБА_2 (Республіка Польща) за 21 000 польських злотих і на якому знаходилася декларація про походження товару. На неодноразові виклики до митного органу для з`ясування всіх обставин ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки не повідомив. Таким чином, ОСОБА_9 переміщено через митний кордон України товар: автомобіль амрки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 », з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення та митного оформлення підробленого документа – рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020, на якому знаходиться декларація про походження на товар, та такого що містить неправдиві дані щодо преференційного походження товару, продавця. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.
У підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 1 статтею 483 Митного кодексу України суд посилається також на інші докази: відомості, які містяться у листі Держмитслужби України №15/15-03/7.7/2873, згідно з яким відповіддю уповноваженого органу Республіки Польщі від 23.06.2021 № 2601-ІОА.4331.9.2021 не підтверджено факт виставлення експортером ОСОБА_2 рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020 з декларацією про походження, на підставі якої було переміщено на митну територію України та здійснено митне оформлення вищевказаного автомобіля; рахунок - фактуру від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020, на якому знаходиться декларація про походження на товар та інші матеріали.
Посилаючись у мотивувальній частині постанови у підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 статті 483 Митного кодексу України, на рахунок-фактуру від 10.03.2020 №VAT 15/03/2020 про купівлю транспортного засобу, місцевий суд не вказує на те, що цей доказ дає беззаперечні підстави для висновку про причетність ОСОБА_1 до фальсифікації, підробки, придбання чи подання цього документу. При цьому, у матеріалах справи немає жодних відомостей про те, що вказаний рахунок-фактуру оформляв особисто ОСОБА_1 , також відсутні докази того, що саме він подавав до митного органу цей документ для розмитнення транспортного засобу, окрім того, немає беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 , а не інша особа, розмитнював транспортний засіб.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, надаючи їм оцінку, апеляційний суд, при прийнятті судового рішення, також бере до уваги такі докази та фактичні обставини, що підтверджують зібрані у справі докази.
Так, у протоколі про порушення митних правил зазначено, що 11.03.2020 був оформлений електронний документ контролю доставки – МД ІМ40ЕЕ №305160/2020/011504 про намір ввезення на митну територію України на адресу громадянки України ОСОБА_6 товару - транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 », та здійснення його митного оформлення в режимі імпорт. 13.03.2020 через пункт пропуску «Чоп-Захонь» МП «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби на підставі МД ІМ40ЕЕ №305160/2020/011504 на митну територію України переміщено цей транспортний засіб громадянином України ОСОБА_9 . До митного контролю ОСОБА_10 подано документи: реєстраційний документ на ТЗ № НОМЕР_4 , рахунок-фактура від №VAT FS 15/03/2020 про купівлю вищевказаного транспортного засобу громадянкою України ОСОБА_4 у ОСОБА_2 (Республіка Польща) за 21 000 польських злотих і на якому знаходилася декларація про походження товару.
Згідно з відповіддю на лист Державної митної служби України від 12.01.2021, наданою уповноваженим органом Республіки Польща від 23.06.2021 №2601-IOA.4331.9.2021, не підтверджено факт виставлення експортером ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) рахунку-фактури №VAT FS 15/03/2020 з декларацією про походження, на підставі якої переміщено на митну територію України та здійснено митне оформлення автомобіля марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 ». У вказаній відповіді зазначено, що проведеною ними перевіркою встановлено, що за словами ОСОБА_11 ( ОСОБА_3 ), він не виставляв рахунок-фактуру для транспортного засобу, вказаного в цьому рахунку-фактурі. На правильному рахунку-фактурі не зазначається декларація про походження. Водночас, у листі відповіді відсутні будь-які посилання на те, що ОСОБА_1 , або інша особа має який-небудь стосунок до складання чи придбання вищевказаного документу (а. с. 10-12).
З пояснень свідка ОСОБА_7 убачається, що при підготовці та поданні митних декларацій, ним були використані документи, надані ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими громадянами, відповідно до договорів про надання ним брокерських послуг (а. с. 13).
У роздруківках з ЕАІС за №UA305160/2020/011755 та за №UA305160/2020/011504 зазначено, що одержувачем товару є ОСОБА_6 , а декларантом/представником виступає ФОП ОСОБА_7 , - не міститься даних про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення автомобіля через митний кордон України з приховуванням від митного контролю (а. с. 18, 19).
У фактурі VAT FS 15/03/2020 чітко зазначено, що продавцем автомобіля марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов:  НОМЕР_3 » є ОСОБА_2 , а покупцем – ОСОБА_4 . Відповідно до рахунку, вартість транспортного засобу становить 21 000, 00 злотих (а. с. 23). Вказане свідчить про те, що покупцем автомобіля є гр. ОСОБА_4 і вказаний факт будь-ким не оспорюється, у тому числі представником митного органу.
Зі змісту доповідної записки заступника начальника відділу №2 Кравчук В. Р. убачається, що проведеною митним органом перевіркою встановлено, що 11.03.2020 оформлено електронний документ контролю доставки – МД ІМ40ЕЕ №305160/2020/011504 про намір ввезти на митну територію України на адресу громадянки України ОСОБА_6 товару - транспортного засобу марки Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 » та здійснення його митного оформлення у режимі імпорт (а. с. 33, 34).
Враховуючи вищенаведені докази, дослідивши їх на предмет належності, достовірності та достатності, доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи у своїй сукупності не доводять наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, - дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо преференційного походження товару, продавця, - апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу і з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Разом з тим, положеннями п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України регламентовано, що посадові особи підприємств – керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
З матеріалів справи убачається, що митним органом не встановлено, що саме ОСОБА_1 особисто придбав рахунок - фактуру у ОСОБА_11 , і що конкретно ОСОБА_2 , а не третя особа від його імені передала вищевказаний рахунок – фактуру ОСОБА_1 , і що у ОСОБА_1 був умисел на фальсифікацію чи підробку рахунку-фактури, тобто, митним органом не доведено належними, достатніми та достовірними доказами наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що митним органом не оспорювалась вартість автомобіля, вказана у рахунку – фактурі, не надано будь-які докази про те, що вартість транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 » є іншою, ніж та, яка вказана у рахунку-фактурі від 10.03.2020 №VAT FS 15/03/2020, 21 000 польських злотих. Митним органом при проведенні перевірки не призначалась і не проводилась товарознавча експертиза для з`ясування вартості переміщеного через митний кордон України вказаного вище автомобіля.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення також береться до уваги відповідь уповноваженого органу Республіки Польща від 23.06.2021 №2601-IOA.4331.9.2021, відповідно до якої саме ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), а не ОСОБА_16 , виставив рахунок - фактуру від 10.03.2020 №VAT FS 15/03/2020 на автомобіль марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 » вартістю 21 000 злотих, покупцем якого була ОСОБА_4 .
Вищевказане свідчить про те, що особа ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), займався продажем транспортних засобів.
З вищевказаної відповіді вбачається, що Уповноважена особа Палати Податкової Адміністрації в м. Кельць Республіки Польща не з`ясовувала у ОСОБА_17 чи продавався ним гр. ОСОБА_1 або іншим особам транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 » вартістю 21 000 польських злотих, до відповіді уповноваженої особи не приєднано копії пояснення цієї особи - ОСОБА_17 .
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі про порушення митних правил докази, констатує, що матеріали справи – зібрані у справі докази, не містять відомостей про те, що саме  ОСОБА_1  розмитнював транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов:  НОМЕР_3 » вартістю 21 000 злотих оскільки, відповідно до документів, які були подані митному органу, зокрема: рахунку-фактури від 10.03.2020 №VAT FS 15/03/2020 з декларацією про походження, роздруківок ЕАІС №UA305160/2020/011755 та за №UA305160/2020/011504,  де вказано,  що одержувачем товару є ОСОБА_4 ,  а декларантом – ОСОБА_7 . Те, що від імені ОСОБА_4 сплачено всі необхідні, передбачені МК України, митні платежі, підтверджується належними та достовірними доказами у справі. І саме на підставі поданих від її імені документів, здійснювалось митне оформлення автомобіля. Крім того, апеляційний суд враховує і той факт, що у матеріалах справи відсутні які-небудь документи, підписані особисто ОСОБА_1 , які б безумовно вказували на те, що він зобов`язується вчинити будь-які дії з митного оформлення автомобіля марки «Volkswagen Passat», календарний рік виготовлення: 2015, кузов: НОМЕР_3 ».
Оскільки у жодному наявному у матеріалах справи документі (доказі) при декларуванні та оформленні автомобіля, ОСОБА_1 не зазначав неправдивих відомостей і жоден із них не підписував, а в наявних документах чітко вказано, що транспортний засіб декларує ОСОБА_7 , а його одержувачем є ОСОБА_6 - доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , який не заявляв, не складав, не подавав митну декларацію для розмитнення автомобіля, фактично не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення за ст. 483 МК України, за вказаним у протоколі про порушення митних правил фактом переміщення товару через митний кордон України, - є обґрунтованими і такими, що слугують підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Отже, при апеляційному розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведення обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів. 
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, вказавши у постанові на те, що вина ОСОБА_18 підтверджується іншими матеріалами справи, не вказує на назву того чи іншого доказу, не дає йому аналізу, не зазначає, які відомості містяться у доказах і чи свідчать такі про причетність ОСОБА_18 до вчинення адміністративного правопорушення.
З огляду на наведене вище, обґрунтованими визнаються доводи апелянта і про те, що з наявної у матеріалах справи копії відповіді уповноваженого органу Республіки Польща від 23.06.2021 неможливо встановити ідентифікуючі ознаки транспортного засобу та покупця, якому він продається (продавався ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 )).
Положеннями ст. ст. 486, 495 МК України визначено, що обов`язок доказування у митній справі покладається на органи доходів і зборів (митних органів).
У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органу для проведення додаткової перевірки, і що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 вичерпані, у зв`язку з чим, апеляційна скарга, доводи якої знайшли своє підтвердження, та є слушними, підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції – скасуванню.
Приймаючи судове рішення, апеляційний суд бере до уваги і приписи ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а тому, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Оскільки митним органом транспортний засіб не вилучався, тому, з огляду на наведене вище, апеляційним судом рішення щодо такого не приймається.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                                       П О С Т А Н О В И  В :

Поновити адвокату Скляру А. Л. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Скляр А. Л. в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2022 року, щодо ОСОБА_1 , - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                   Іван  СТАН