Дата документу 18.05.2022 Справа № 336/5834/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/5834/21 Головуючий у 1 інстанції: Боєв Є.С.
Провадження № 22-ц/807/480/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:                Гончар М.С
               Подліянової Г.С.
при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева Олександра Олександровича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що в ході надання правової допомоги позивачу адвокатом Тимошенко А.В. встановлено факт відкриття 25.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. відносно позивача виконавчого провадження № 65907420 на підставі виконавчого напису нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. за № 86527 від 05.04.2021. Було направлено адвокатські запити 13.07.2021 до приватного виконавця Чубарева О.О. та приватного нотаріуса Головкіної Я.В. На запит адвоката приватним виконавцем надано копії документів, на підстав яких вчинено виконавчий напис. Приватним нотаріусом адвокатський запит було проігноровано. 

Зазначено, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням чинного законодавства, та взагалі він є неправомірним, оскільки позивач жодних повідомлень від відповідача не отримував за весь час існування спірних правовідносин. Крім того, немає жодних документів, які б підтверджували про те, що наявна заборгованість є безспірною.
На підставі викладеного позивач вказував, що виконавчий напис приватного нотаріуса Го-
ловкіної Я.В. має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2021 року позов задоволено. 
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.04.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за № 86527 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» заборгованості за кредитним договором 49508 від 22.04.2020 та плати за його вчинення на загальну суму 13 815,36 грн.
Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині розподілу витрат на правничу допомогу шляхом їх компенсації за рахунок відповідача, ТОВ «ФК «Кредіплюс» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким судові витрати за послуги адвоката покласти на позивача.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не досліджено факт здійснення представником позивача – адвокатом Тимошенко А.В. робіт з надання юридичних послуг, відповідність цих робіт заявленому розрахунку вартості юридичних послуг, а також не вирішено клопотання відповідача щодо перевірки співмірності заявленого позивачем розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, яка є типовою. Також не з`ясовано, яке дистанційне супроводження судового розгляду здійснював адвокат. Вказується, що договір про надання правничої допомоги не містить розміру гонорару, вартість одної години надання правничої допомоги, що унеможливлює визначити дійсний розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача. 
Колегія наголошує на тому, що у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 186/1743/15-ц зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Отже, рішення суду в цій справі оскаржується відповідачем лише в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу з ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» в сумі 9000 грн., а тому й переглядається в апеляційному порядку лише у цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому апеляційним судом не переглядається.

Судові повістки про виклик в судове засідання на 18.05.2022р. направлялись учасникам справи за адресами їх місця мешкання та місцезнаходження.

ТОВ «ФК «Кредіплюс» в прохальній частині апеляційної скарги клопотав про проведення апеляційного розгляду за відсутності його представника.

Адвокат Тимошенко А.В. як представник позивача ОСОБА_1 подав заяву від 10.05.2022р. про проведення судового засідання 18.05.2022р. без участі сторони позивача, вказуючи про законність рішення суду в оскаржуваній частині. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом в оскаржуваній частині щодо витрат на правничу допомогу встановлено, що на підтвердження надання правової допомоги представник позивача надав суду: договір про надання правової допомоги від 13.07.2021, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Тимошенком А.В.; додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 у вигляді розрахунку вартості юридичних послуг від 13.07.2021; додаток № 2 до Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 у вигляді акту приймання-передачі виконаних робіт від 15.07.2021; додаток № 2 до Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 у вигляді акту приймання-передачі виконаних робіт від 20.07.2021, відповідно до яких вартість наданих позивачу послуг правової допомоги адвоката становить 9 000 грн.

Задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із підтвердження наданими доказами обсягу наданих адвокатом послуг; співмірності витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, зі складністю справи та їх відповідністю іншим критеріям.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Законодавством передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових 
витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвока-
том, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Чинним цивільно-процесуальним законодавством визначені критерії, застосування яких є необхідним при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з даними положеннями, адвокату, який представляє інтереси учасника справи, суд компенсує витрати, враховуючи гонорар, за умови, якщо він має договір про надання правової допомоги, в якому зазначені усі види послуг, які передбачено надати. Крім того, адвокат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення має подати до суду детальний опис наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також докази цього.

Оскільки розмір сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, ґрунтується на положеннях договору про надання правової допомоги, слід чітко визначити вичерпний перелік послуг, які будуть/можуть бути надані в межах супроводу судової справи. В іншому випадку усі послуги, які були надані, але не зазначені у договорі, відшкодуванню не підлягатимуть. 

Відповідно до ст.19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). 

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Позивачем ОСОБА_1 в особі адвоката Тимошенка А.В. на підтвердження витрат у розмірі 9 000 грн., пов`язаних із наданням правової допомоги надано:
-договір про надання правової допомоги від 13.07.2021, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Тимошенком А.В. (а.с.7–8); 
-додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 – розрахунок вартості юридичних послуг від 13.07.2021 (а.с.24); 
-додаток № 2 до Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 – акт приймання-передачі виконаних робіт від 15.07.2021 (а.с.25); 
-прибутковий касовий ордер № б/н від 15.07.2021 (а.с.25, зворот);
-додаток № 2 до Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 – акт приймання-передачі виконаних робіт від 20.07.2021 (а.с.26).
-прибутковий касовий ордер № б/н від 20.07.2021 (а.с.26, зворот).

Відповідно до п.4.3 Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення (а.с. 8). 

На виконання договірних умов між адвокатом Тимошенком А.В. та клієнтом ОСОБА_1 узгоджено розрахунок вартості юридичних послуг, в якому чітко зазначені етапи правової допомоги:
-І етап – консультаційна допомога – вартість 500 гривень за одну консультацію; підготовка адвокатських запитів, їх направлення, аналіз отриманих документів – 1000 гривень за один підготовлений документ;
-ІІ етап – складання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, його підготовка для подачі до суду – 1500 гривень за комплексну послугу; складання заяви про забезпечення позову, її підготовка для подачі до суду – 1500 гривень за комплексну послугу; складання клопотання про витребування доказів – 1000 гривень за підготовлений документ; дистанційне супроводження судового розгляду – 2000 гривень (а.с.24).
Тобто ретельно узгоджено, яку правову допомогу та якою вартістю буде надано позивачу Волошину адвокатом Тимошенком А.В. 

Щодо тверджень апелянта стосовно не встановлення вартості юридичних послуг у договорі колегія зазначає наступне.

Визначення розміру гонорару у твердій грошовій сумі не є обов`язковою умовою при укладанні договору про надання правничої допомоги. Розмір та порядок оплати послуг за Договором про надання правової допомоги від 13.07.2021 передбачений пунктами 4.1–4.6 даної угоди. Не зважаючи на те, що адвокатська винагорода не визначена у твердій грошовій сумі, зокрема, з прив`язкою до вартості однієї години надання послуги, сторони договірним шляхом визначили порядок оплати таких послуг, про що зазначено у пункті 4.3 договору. 

З урахуванням вказаного колегія доходить до висновку про узгодження сторонами вартості наданих послуг/робіт та відхиляє твердження ТОВ «ФК «Кредіплюс» щодо не встановлення вартості юридичних послуг.

Доводи апелянта про неконкретизованість того, які види робіт включаються до послуги «дистанційного супроводження судового розгляду» спростовуються змісто договору, оскільки пунктами 2–5 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 роз`яснено суть цієї послуги та порядок оплати за дану послугу.
Так, дистанційне супроводження судового розгляду охоплює контроль отримання позовної заяви та заяви про забезпечення позову судом, прийнятих процесуальних рішень, їх аналіз та своєчасне реагування. Дистанційне супроводження судового розгляду здійснюється шляхом регулярного моніторингу відкритих судових реєстрів та своєчасного інформування клієнта про зміни, які там відбуваються (а.с. 24).

Твердження скаржника у апеляційній скарзі про те, що акти приймання-передачі не містять інформації щодо виконаної представником роботи/послуг із зазначенням конкретної дати виконання таких робіт/послуг відхиляються колегією суддів, оскільки дата складання актів безпосередньо зазначена у цих документах, а саме, 15 липня 2021 року та 20 липня 2021 року. Разом з тим, колегія зауважує, що складання актів приймання-передачі передувало даті звернення представника позивача із позовом до Шевченківського районного суду 20 липня 2021 року, що підтверджується відповідним відбитком штампу (а.с.1).
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання щодо витрат на правову допомогу, надану позивачу адвокатом Тимошенком А.В. у межах цієї цивільної справи.

Дослідивши у сукупності документи у судовій справі, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про підтвердженість належними доказами розміру витрат на правничу допомогу у сумі 9 000 грн. Таким чином, суд правильно визначив співмірність витрат із складністю справи, а також правильно врахував факт, що послуги, пов`язані із наданням правничої допомоги, були виконані та оплачені у відповідності із договірними умовами. 
За таких обставин, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» слід залишити без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2021 року в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.141, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині – в частині стягнення витрат на правничу допомогу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 травня 2022 року.

Головуючий:         С.В. Маловічко 

Судді:         М.С. Гончар 

        Г.С. Подліянова