КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 372/4497/13-ц                                                                              Головуючий у 1-й інст. - Тиханський О.Б.
Апеляційне провадження 22-ц/824/4392/2022                                                                          Доповідач - Рубан С.М.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
07 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді       Рубан С.М.
суддів                            Заришняк Г.М., Кулікова С.В.  
при секретарі                Загородній С.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» - Ільїнової Інни Володимирівни на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -  
 
В С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1  звернувся до Обухівського районного суду Київської області  із заявою, в якій просив визнати виконавчий лист № 372/4497/13-ц від 13 листопада 2015 року, виданий Обухівським районним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню.
 
Посилався на те, що припинено зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Державний експортно-імпортний банк України».
 
Ухвалою Обухівського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задоволено.
 
Визнано виконавчий лист у справі №372/4497/13-ц від 13 листопада 2015 року яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 151110 К12 від 18 березня 2010 року в розмірі 316 418 893 грн 16 коп., що складається з простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом) 174 829 068 грн 78 коп., простроченої заборгованості за процентами 127 985 706 грн 68 коп., простроченої комісії (плата) за управління кредитом 2 943 895 грн 85 коп., прострочена комісія (плата) за зміну умов договору - 2000,00 грн, 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань - 10 658 221 грн 86 коп., звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 151110Z64 від 19 березня 2010 року на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», а саме: земельну ділянку загальною площею 1,9799 га, кадастровий номер 3223187700:05:029:0019, земельну ділянку загальною площею 1,9801 га, кадастровий номер 3223187700:05:029:0018, земельну ділянку загальною площею 10,8900 га, кадастровий номер 3223187700:05:028:0100, які розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, цільове призначення - для будівництва і обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів, що належить ОСОБА_1   на праві власності таким, що не підлягає до виконанню.
Не погоджуючись з ухвалою суду, 18 листопада 2021 року представник Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» - Ільїнова Інна Володимирівна подала апеляційну скаргу, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року про звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості ТОВ «КоронАгро» не є скасованим та підлягає виконанню.
15 червня 2022 року ОСОБА_1   подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. 
В судовому засіданні представник боржника заперечував проти доводів апеляційної скарги  та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
Задовольняючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Державний експортно-імпортний банк України»  по іпотечному договору № 151110Z64 від 19 березня 2010 року припинилося на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
 
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
         Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року в справі №2-63/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет  іпотеки задоволено (а.с. 157 - 161, том 1).
       В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 151110 К12 від 18.03.2010 року в розмірі 316 418 893 грн 16 коп., що складається з простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом) 174 829 068 грн 78 коп., простроченої заборгованості за процентами 127 985 706 грн 68 коп., простроченої комісії (плата) за управління кредитом 2 943 895 грн 85 коп., прострочена комісія (плата) за зміну умов договору - 2 000,00 грн, 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань - 10 658 221 грн 86 коп, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 151110Z64 від 19 березня 2010 року на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», а саме: земельну ділянку загальною площею 1,9799 га, кадастровий номер 3223187700:05:029:0019, земельну ділянку загальною площею 1,9801 га, кадастровий номер 3223187700:05:029:0018, земельну ділянку загальною площею 10,8900 га, кадастровий номер 3223187700:05:028:0100, які розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, цільове призначення - для будівництва і обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів, що належить ОСОБА_1 на праві власності.
          Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки за іпотечним договором № 151110Z64 від 19 березня 2010 року шляхом проведення прилюдних торгів у межах виконавчого провадження та за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження, що буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
На підстави вказаного судового рішення 13 листопада 2015 року Обухівським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист 2-63/14 (а.с. 100, том 2).
           Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року у справі № 2-18/14 за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави до ОСОБА_1 , яке набрало законної сили в частині визнання незаконними та скасування розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року №1150, 1144, 1146, 1209, 1181, 1175, 1198, 1154, 1193, 1151, 1149, 1143, 1176, 1182, 1163 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» та визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№349307 від 09 жовтня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки 3223187700:05:029:0018), серії ЯИ№349308 від 09 жовтня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки 3223187700:05:029:0019); серії ЯЗ№046703 від 05 серпня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки 3223187700:05:028:0094), видані ОСОБА_1 (а.с. 37-45, том 2).
        Рішенням Апеляційного суду Київської області від 31 березня 2016 року по даній цивільній справі вказані земельні ділянки витребувано у ОСОБА_1 та повернуто в постійне користування ДП «Київське лісове господарство» (а.с. 71-80, том 2).
         Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року у справі № 372/4171/20 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про припинення зобов`язань з договорів іпотеки у зв`язку з неможливістю їх виконання.
           Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково, припинено зобов`язання ОСОБА_2 перед АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по іпотечному договору № 151110Z63 від 19 березня 2010 року, а також припинено зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по іпотечному договору № 151110Z64 від 19 березня 2010 року (а.с. 124 - 128, том 3).
За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню.
 Підстави припинення зобов`язання визначені нормами Цивільного кодексу України.
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, яким припинено зобов`язання ОСОБА_2 перед АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по іпотечному договору № 151110Z63 від 19 березня 2010 року, а також припинено зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по іпотечному договору № 151110Z64 від 19 березня 2010 року.
Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
         Отже, враховуючи те, що зобов`язання боржника по іпотечному договору № 151110Z64 від 19 березня 2010 року припинилось на підставі постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи вищевикладені обставини колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року про звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості ТОВ «КоронАгро» не є скасованим та підлягає виконанню.
         Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
        За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі судового рішення.
Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає  підстав для скасування.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» - Ільїнової Інни Володимирівни - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
 Повний текст постанови складено  11 липня 2022 року.
 
            Головуючий                  

    Судді