ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/3852/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі 
апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року (головуючий суддя Луніна О.С.)
у справі  № 160/3852/21
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, оформлене листом від 16.09.2020, щодо недотримання позивачем умов, передбачених пунктом 9-15 Закону України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для списання сум недоїмки, у зв`язку з чим не підлягає списанню заборгованість в сумі 32965,68 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області списати ОСОБА_1 недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 32965,68 грн., що нарахована йому як фізичній особі-підприємцю, за період з 1 січня 2017 року по 03 червня 2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 жовтня 2014 року позивача взято на облік як платника єдиного внеску в Лівобережній об`єднаній Державній податковій інспекції м. Дніпропетровська. З 2014 року позивач перестав отримувати доходи від професійної діяльності (КВЕД_69.10 Діяльність у сфері права) у зв`язку з тим, що отримав статус інваліда 2 групи. З огляду на цю обставину позивач щорічно подавав нульові декларації про майновий стан і доходи. 28 серпня 2020 року позивач звернувся до податкових органів із заявою, у якій просив списати не сплачені станом на день набрання чинності Законом № 592-ІХ суми недоїмки, а також штрафні санкції та пені, нараховані на ці суми недоїмки за період з 01.01.2017 до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ. Відповідь на зазначений лист ОСОБА_1 не отримав. В зв`язку тим, що кінець 2020 року був для позивача вкрай важким через хворобу, він не зміг проконтролювати списання зазначених сум недоїмки. Відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-113259- 17/61У від 11.02.2020, відповідно до якої  сума боргу складає 29293,44 грн. 11.03.2021 позивач звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою про видачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф -113259-17/61У від 11.02.2020 та відповіді на звернення від 28 серпня 2020 року до Лівобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровської області про списання не сплаченої суми недоїмки, штрафних санкцій та пені за період з 01.01.2017 відповідно до закону № 592-ІХ. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду підтвердження подання до контролюючого органу заяви про зняття його з обліку як платника єдиного внеску. Оскільки, лише після отримання у встановленому законом порядку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені. Суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для прийняття рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у відповідача були відсутні, зважаючи на те, що позивачем не було дотримано умов пункту 9-15 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VІ.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду  з огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Позивач наполягає на тому, що відповідно до п.9-15 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VІ відповідач повинен був надати мотивовану відповідь про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені. Оскільки відповідач таку відповідь не надав, позивач був позбавлений права надати додатково необхідні документи до контролюючого органу з метою списання сум недоїмки по ЄСВ.  Встановивши, що факт ненадання відповіді на заяву позивача від 28.08.2020 спростовується відомостями про отримання рекомендованого листа з повідомленням про вручення поштового відправлення, суд не врахував доводи позивача, в тому числі, в поданих клопотаннях, що фактично позивач відповіді ДПС не отримував, докази, що підтверджують отримання позивачем такої відповіді, є неналежними.   Позивач посилається на додаткові докази, які не були подані суду першої інстанції, так як були отримані вже після ухвалення рішення судом першої інстанції рішення, а саме: лист АТ «Укрпошта» № 1853-1-2021041510530-В від 11.05.2021, яким підтверджено ту обставину, що позивач не отримував поштове відправлення № 4908734377259. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач посилається на те, що надана позивачем заява від 28 серпня 2020 року щодо списання нарахованих сум по єдиному внеску написана в довільній формі і не відповідає вимогам чинного законодавства. За результатом розгляду цієї заяви Лівобережним відділом податків і зборів з юридичних та фізичних осіб управління податкового адміністрування Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надано відповідь про недотримання позивачем умов, передбачених пунктом 9-15 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ненадання до контролюючого органу заяви про ліквідацію платника податків за формою № 8-ОПП та заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів записів, зокрема, про зміну організаційної форми адвокатської діяльності з незалежної  (індивідуальної) на іншу, про зупинення або припинення незалежної професійної діяльності.
Позивач (його представник), представник відповідача в судове засіданні не з`явилися, про час і місце судового засідання сторони  повідомлені судом належним чином. Від позивача надійшла письмова заява по розгляд справи за його відсутності.  
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 - самозайнята особа, яка веде адвокатську діяльність. Відповідно до даних Єдиного реєстру адвокатів України позивач зареєстрований як адвокат (свідоцтво № 0895 від 07 липня 1999 року Ради адвокатів Дніпропетровської області, рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 08 липня 1999 року № 7) та здійснює індивідуальну адвокатську діяльність.
З 10 жовтня 2014 року позивач перебуває на обліку як платник єдиного  внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в органі доходів і зборів. 
За даними облікової картки платника податків за позивачем обліковується недоїмка із сплати єдиного внеску за 2017-2020 роки на загальну суму 29293,44 грн.
Згідно п.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, контролюючим органом сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-113259-17/61 від 11.02.2020 на суму 29293,44 грн., яка направлена на адресу позивача, отримана ним 29.04.2020.  
28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою, в якої просив у зв`язку з прийняттям 13.05.2020 Закону України № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» списати не сплачені станом на день набрання чинності цим Законом суми недоїмки, а також штрафних санкцій, нараховані на ці суми недоїмки, за період з 01.01.2017 до дня набрання чинності Законом № 592-IX (а.с.7). 
На вказану заяву ГУ ДПС у Дніпропетровській області листом № 89382/10/04-36-04-12 від 16.09.2020 надало відповідь, згідно якої позивача повідомлено, що станом на 16.09.2020 ОСОБА_1 не подано до ДПІ заяву про ліквідацію платника податків за формою № 8-ОПП, також не подано заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ. 
За позицією позивача, означений лист контролюючого органу ним не отриманий, на підтвердження чого подав суду апеляційної  інстанції копію листа  АТ «Укрпошта» № 1853-1-2021041510530-В від 11.05.2021.
Як вбачається із змісту вказаного листа, рекомендований лист №4908734377259 від 25.09.2020 на адресу АДРЕСА_1 , на ім`я   ОСОБА_1 надійшов до відділення поштового зв`язку №49081 м. Дніпро 28.09.2020 та через неуважність працівника відділення  вручений адресату простим порядком, а не вручений під розпис.
Підтвердити вручення відправлення немає можливості, так як документ, який підтверджує вручення, відсутній. 
Одночасно АТ «Укрпошта» вказано, що рекомендований лист №4908734377259 адресатом не одержаний. Відмітка про вручення на бланках повідомлення зазначена працівником відділення поштового зв`язку №49081 м. Дніпро.
Отже, вказаний лист АТ «Укрпошта» № 1853-1-2021041510530-В від 11.05.2021 містить суперечливі відомості щодо вручення адресату листа №4908734377259. Але в будь-якому випадку АТ «Укрпошта» підтверджено відсутність будь-яких порушень контролюючим органом встановленого Податковим кодексом України порядку листування платників податків та контролюючих органів (ст.42 ПК України).
Відповідно до п.42.1 ст.42 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) – п.42.2 ст.42 ПК України.
Відповідно п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Також відповідно до п.116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 27, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.
За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення.
У разі невручення рекомендованого листа з позначкою “Судова повістка” або “Адміністративна послуга” рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах  99,  99-1,  99-2,  99-3,  106  та  114  цих Правил, із зазначенням причини невручення.
Відповідно до п.117 цих Правил після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.
Як свідчать наявні у справі докази, рекомендований лист №4908734377259 від 25.09.2020 відправнику (відповідачу у цій справі) не повернувся. В отриманому відповідачем повідомленні про вручення поштового відправлення міститься відмітка про отримання 25.09.2020 ОСОБА_1 поштового відправлення № 4908734377259.
Виходячи з викладеного, доводи позивача з приводу неотримання ним відповіді на його зачву від 28.08.2020 судом не приймаються. 
По суті спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції. 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI.
Згідно із пунктом 5 частини 1  статті 4 Закону №2464-VI   платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
За правилами  п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VІ  єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI.
Згідно зі ст.13 Закону №5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Фактичні обставини справи свідчать, що позивач має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, право на заняття адвокатською діяльністю в порядку ст.31 Закону №5076-VI  не зупинялось, отже на позивача як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, в повній мірі розповсюджуються правила щодо сплати єдиного внеску, відповідно до яких саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування. Проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Отже, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу. 
Пунктом 9-15   розділу VIII  «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VІ  в редакції на час звернення позивача до контролюючого органу із заявою від 28.08.2020 (з урахуванням доповнень, внесених Законом України від 13.05.2020 № 592-IX, змін, внесених згідно із Законом  № 786-IX від 14.07.2020) встановлено, що підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 3 червня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у  пунктах 4  (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та  5  частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з 3 червня 2020 року:
б) платниками, зазначеними у  пункті 5  частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог  частини другої  статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.
Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:
1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року;
2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.
У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.
Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені  пунктом 7  частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.
Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.
Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач відноситься до платників єдиного внеску, зазначених у пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ. 
Враховуючи, що позивач фактично не здійснював професійної діяльності, він щорічно подавав нульові декларації про майновий стан і доходи.
За встановлених у справі обставин суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про недотримання позивачем умов, встановлених п.9-15 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VІ, а саме: у матеріалах справи відсутні підтвердження подання позивачем до контролюючого органу заяви про зняття його з обліку як платника єдиного внеску, що унеможливило проведення податковим органом у встановлений строк камеральної перевірки як передумови прийняття відповідного рішення щодо списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
З приводу посилання відповідача на те, що надана позивачем заява від 28 серпня 2020 року щодо списання нарахованих сум по єдиному внеску написана в довільній формі і не відповідає вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає, що на законодавчому рівні не встановлено форми такої заяви, тому в цій частині доводи на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення відповідача судом не приймаються. 
Посилання відповідача на ненадання позивачем контролюючому органу заяви про ліквідацію платника податків за формою № 8-ОПП суд апеляційної інстанції також вважає помилковим, оскільки п. 9-15   розділу VIII  «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VІ  таких вимог для платників, зазначених у  пункті 5  частини першої статті 4 цього Закону не передбачає. 
Стосовно неподання позивачем заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів записів, зокрема, про зміну організаційної форми адвокатської діяльності з незалежної  (індивідуальної) на іншу, про зупинення або припинення незалежної професійної діяльності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п.1 розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія  Закону № 755, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з  додатком 5  до цього Порядку та залежно від категорії страхувальника копії відповідних документів, зокрема, відомостей (витягу) відповідного реєстру про припинення, або зупинення незалежної професійної діяльності, або зміну організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу. 
Платник єдиного внеску може не подавати заяву за формою № 7-ЄСВ та документи, визначені цим пунктом, якщо таким платником до контролюючого органу подано заяву та документи для зняття з обліку в контролюючих органах, відповідно до  розділу XI  Порядку № 1588. У такому разі датою подання заяви для зняття з обліку платника єдиного внеску вважається дата, що відповідає даті подання заяви згідно з Порядком № 1588.
Відповідно до п.6 розділу V Порядку № 1162 платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія  Закону № 755, видається (надсилається) повідомлення про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 10-ЄСВ згідно з  додатком 8  до цього Порядку.
Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників.
Таким чином на законодавчому рівні встановлений певний порядок і визначені умови для списання несплачених сум недоїмки з єдиного внеску, а також штрафних санкцій та пені, нарахованих на ці суми недоїмки за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020. 
Зокрема, законодавець передбачив, що  рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені приймається податковим органом за результатами проведеної за заявою платника про зняття з обліку як платника єдиного внеску камеральної перевірки.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивачем не було подано відповідачу заяву про зняття його з обліку як платника єдиного внеску, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для прийняття відповідачем рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені на підставі поданої позивачем заяви 28.08.2020.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.  
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі № 160/3852/21 залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко